Herald of Khmelnytskyi National University. Economic sciences
ISSN 2307-5740 ISSN (online) Публікується з липня 1997 року Видавництво: Хмельницький національний університет (Україна) Періодичність: 6 разів на рік Галузь знань та спеціальність: С - СОЦІАЛЬНІ НАУКИ, ЖУРНАЛІСТИКА ТА ІНФОРМАЦІЯ С1 - Економіка, С3 - Міжнародні відносини, D - БІЗНЕС, АДМІНІСТРУВАННЯ ТА ПРАВО D1 - Облік і оподаткування, D2 - Фінанси, банківська справа, страхування та фондовий ринок, D3 - Менеджмент, D4 - Публічне управління та адміністрування, D5 - Маркетинг, D7 - Торгівля. Мови рукопису: змішаними мовами: українська, англійська Редактори: Павло ГРИГОРУК (м.Хмельницький, Україна) Реєстрація суб’єкта у сфері друкованих медіа : Рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення №1373 від 25.04.2024. Ідентифікатор медіа: R30-03992 Реєстрація: Затверджено як наукове фахове видання України, у якому можуть публікуватися результати дисертаційних робіт на здобуття наукових ступенів доктора наук, кандидата наук та ступеня доктора філософії, категорії «Б» (наказ МОН №1643 від 28.12.2019). Для здобувачів третього рівня вищої освіти, які навчаються за бюджетною формою підготовки, передбачено звільнення від будь-якої оплати (внесків) за опрацювання, рецензування та/або оприлюднення одноосібних наукових статей (без співавторів). Умови ліцензії: автори зберігають авторські права та надають журналу право першої публікації разом з твором, який одночасно ліцензується за ліцензією Creative Commons Attribution International CC-BY, що дозволяє іншим ділитися роботою з підтвердженням авторства роботи та первинної публікації в цьому журналі. Заява про відкритий доступ: журнал "Herald of Khmelnytskyi National University. Economic sciences" забезпечує негайний відкритий доступ до свого змісту за принципом, що надання вільного доступу до досліджень для громадськості підтримує більший глобальний обмін знаннями. Повнотекстовий доступ до наукових статей журналу представлений на офіційному веб-сайті в розділі Архіви. Адреса: Науковий журнал "Herald of Khmelnytskyi National University. Economic sciences", Хмельницький національний університет, вул. Інститутська, 11, м. Хмельницький, 29016, Україна. Тел .: +380673817986 Електронна адреса: heraldes@khmnu.edu.ua Веб-сайт: https://heraldes.khmnu.edu.ua
АНТИКОРУПЦІЙНІ ІНСТРУМЕНТИ В СИСТЕМІ ДЕТІНІЗАЦІЇ ЕКОНОМІКИ
У дослідженні актуалізовано увагу до проблематики ефективізації державної політики протидії корупції та забезпечення системної детінізації національної економіки й економічних відносин в Україні. Метою дослідження визначено обґрунтування антикорупційних інструментів забезпечення детінізації національної економіки. Показано, що в умовах інтенсифікації процесу інтеграції України в європейську спільноту забезпечення якісної та ефективної державної політики протидії корупції, системної і комплексної детінізації економічних відносин набуває визначального і дуже важливого значення. Визначено головні чинники позитивного впливу на процес детінізації економіки України. Обґрунтовано заходи зі запобігання проявам корупції та тіньової економічної діяльності в Україні. Напрацьовано економічні інструменти протидії корупції та тіньовій економіці. Визначено організаційно-економічні та економіко–правові методи боротьби з кримінальною економікою. Доведено, що з метою детінізації економіки необхідно створити оптимальну систему діючого економічного механізму на основі конструктивної співпраці гілок влади. Констатовано, що в Україні слід продовжувати практики подолання системної корупції.
Авторське право (c) 2025 Сергій ЯДУХА (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ВИКОРИСТАННЯ МАКРОЕКОНОМІЧНОГО ПІДХОДУ ПРИ ОЦІНЦІ ДІЛОВОЇ АКТИВНОСТІ БІЗНЕСУ
У статті представлено огляд актуальності застосування макроекономічного підходу для оцінки ділової активності підприємств. Розглянуто теоретичні засади та емпіричні дослідження, що аналізують вплив макроекономічних факторів – таких як ВВП, інфляція, процентні ставки, валютний курс – на фінансові показники діяльності фірм. Проаналізовано переваги та обмеження інтеграції макроекономічних індикаторів із класичними мікроекономічними методами оцінки. Висвітлено специфіку роботи з панельними даними та побудовано інтегральний індекс ділової активності. Стаття підсумовує основні напрямки сучасних наукових підходів і пропонує контур для подальшого розвитку методології оцінки бізнес-активності з урахуванням макроекономічного середовища.
Авторське право (c) 2025 Ольга ГОНЧАР, Сергій МОРОЗ (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ЦИФРОВІ ЕКОСИСТЕМИ ДЛЯ РОЗВИТКУ МАЛОГО ТА СЕРЕДНЬОГО БІЗНЕСУ: МОЖЛИВОСТІ ТА РИЗИКИ
У статті висвітлено особливості цифрових екосистем як інструменту структурної модернізації малого та середнього бізнесу в умовах трансформації економічного середовища. Розглянуто динаміку розвитку підприємницького сектору у 2010-2024 рр. З’ясовано, що воєнні та післякризові періоди суттєво вплинули на параметри підприємницької активності, посилюючи мікродомінантність структури. Наголошено, що цифрові екосистеми формують адаптивні структури, засновані на мережевих ефектах, модульності та кооперації між бізнес-суб’єктами. Підкреслено, що технологічними передумовами функціонування таких екосистем виступають штучний інтелект, хмарні сервіси та аналітика великих даних, які забезпечують автоматизацію, персоналізацію та прогнозування ринкових змін. Констатовано, що міжнародні цифрові платформи (Google Cloud, Microsoft Azure, Shopify, Stripe тощо) створюють інфраструктурні можливості для масштабування діяльності малого та середнього бізнесу та інтеграції їх у глобальні інноваційні мережі. Визначено, що державна політика України поступово орієнтується на поглиблення цифрової трансформації підприємництва, що підтверджується ухваленням стратегічних документів і розвитком мережі «Дія.Бізнес». Зауважено, що рекомендації ОЕСР щодо цифрової готовності малого та середнього бізнесу спрямовані на усунення регуляторних бар’єрів, удосконалення цифрових навичок і підвищення участі підприємств у технологічних екосистемах. Визначено, що практичні приклади українських ініціатив (зокрема Програма цифрової зрілості малого та середнього бізнесу) підтверджують реальне застосування екосистемного підходу у підприємницькій діяльності. Встановлено, що розвиток цифрових екосистем сприяє переформатуванню бізнес-моделей, посиленню мережевої взаємодії та формуванню даних-орієнтованих управлінських рішень. З’ясовано, що ефективність екосистем залежить від поєднання технологічних інновацій, інституційних механізмів підтримки та здатності підприємств адаптуватися до цифрових викликів.
Авторське право (c) 2025 Оксана КУЛЬГАНІК, Людмила ДАВИДЮК (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ФОРМУВАННЯ ТА ФУНКЦІОНУВАННЯ РИНКУ ЗЕРНА В УМОВАХ НОВИХ ВИКЛИКІВ ІЗ ЗАСТОСУВАННЯМ ХМАРНИХ ТЕХНОЛОГІЙ В ОБЛІКОВО-АНАЛІТИЧНИХ СИСТЕМАХ АНАЛІЗУ ТА АУДИТУ ВИТРАТ
У статті обґрунтовано теоретичні та практичні засади формування і функціонування ринку зерна України в умовах нових викликів, пов’язаних із трансформацією глобальних аграрних ринків, воєнним станом, порушенням логістичних ланцюгів, зростанням виробничих витрат і підвищенням економічної невизначеності. Акцентовано, що за сучасних умов підвищується значення ефективного управління витратами суб’єктів зернового ринку, оскільки витратна складова визначає конкурентоспроможність зернової продукції, фінансову стійкість підприємств і їх здатність до адаптації в кризовому середовищі. Доведено, що традиційні системи обліку, аналізу та аудиту витрат в аграрному секторі слід удосконалити для оперативного управлінського реагування, що зумовлює необхідність інтеграції хмарних технологій як основи сучасної архітектури обліково-аналітичних систем. Наведено порівняльну характеристику аналізу та аудиту витрат у виробництві пшениці, кукурудзи та ячменю із застосуванням хмарних технологій, що підтверджує доцільність диференційованого підходу до цифрового обліково-аналітичного забезпечення з урахуванням інтенсивності витрат і технологічних особливостей вирощування культур. Практичну спрямованість дослідження посилено порівняльною характеристикою особливостей аналізу та аудиту витрат у виробництві пшениці, кукурудзи та ячменю із застосуванням хмарних технологій. Встановлено, що кукурудза є найбільш інтенсивною за структурою витрат культурою, зокрема насіння, добрива, паливо, що потребує максимально оперативного контролю та прогнозування. Пшениця характеризується збалансованою моделлю витрат із чіткою прив’язкою до фаз росту й технологічних операцій, тоді як ячмінь має спрощену структуру витрат і нижчу ресурсомісткість, але потребує підвищеної уваги до контролю ефективності з огляду на потенційно нижчу дохідність. Таким чином, доведено доцільність диференційованого підходу до обліково-аналітичного забезпечення для різних культур при збереженні універсальності хмарної інфраструктури.
Авторське право (c) 2025 Наталія КОРОБОВА, Наталія ВДОВЕНКО, Олена ГОЛОВНІНА (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ПРАКТИЧНІ АСПЕКТИ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПЛАНУВАННЯ ТА КОНТРОЛЮ В УПРАВЛІННІ ПРОЕКТАМИ
У статті розглянуто адміністративні практики планування та контролю в управлінні проектами як сукупність організаційних процедур, процедур документації та управлінських рішень, що спрямовані на забезпечення досягнення цілей проекту у визначені строки, з належною якістю та в рамках бюджету. Запропоновано концептуальну логіку адміністративного циклу планування-контролю, виділено ключові практики, інструменти та організаційні заходи, що підвищують ефективність управління проектами, а також надано практичні рекомендації для впровадження в умовах державної та приватної сфер. Рекомендації адаптовано до українського контексту з урахуванням особливостей публічної адміністрації, підприємств та організацій малого та середнього бізнесу.
Авторське право (c) 2025 Руслан АТАМАНЮК (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ЦИФРОВА ТРАНСФОРМАЦІЯ СИСТЕМИ УПРАВЛІННЯ БІЗНЕС-ПРОЦЕСАМИ НА ПІДПРИЄМСТВАХ В УМОВАХ НЕСТАБІЛЬНОСТІ
У статті досліджено проблематику цифрової трансформації системи управління бізнес-процесами підприємств в умовах нестабільного зовнішнього середовища. Обґрунтовано, що зростання економічної, технологічної та регуляторної нестабільності ускладнює координацію бізнес-процесів, підвищує рівень управлінських ризиків і знижує ефективність традиційних підходів до управління. Визначено, що фрагментарне впровадження цифрових технологій без їх інтеграції в єдину систему управління не забезпечує досягнення системного ефекту та не сприяє підвищенню адаптивності підприємств. Метою дослідження є теоретико-методичне обґрунтування підходів до цифрової трансформації системи управління бізнес-процесами підприємств у нестабільному середовищі та розроблення цілісної моделі, орієнтованої на підвищення гнучкості, узгодженості й ефективності управлінських рішень. У процесі дослідження узагальнено сучасні наукові підходи до цифрової трансформації управління, систематизовано основні напрями цифровізації бізнес-процесів та визначено роль інформаційно-аналітичного забезпечення у прийнятті управлінських рішень. Запропоновано модель цифрової трансформації системи управління бізнес-процесами підприємства, яка поєднує вплив нестабільного зовнішнього середовища, управлінські функції, бізнес-процеси та цифрові технології в межах єдиної логіки управління. Особливу увагу приділено механізму зворотного зв’язку, що забезпечує адаптацію управлінських рішень відповідно до змін зовнішніх умов і результатів функціонування бізнес-процесів. Практичне застосування запропонованої моделі створює передумови для підвищення керованості, гнучкості та стійкості діяльності підприємств в умовах нестабільності.
Авторське право (c) 2025 Олена КОСІЮК, Микита РЄПІН (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
КРИПТОВАЛЮТИ ЯК ЦИФРОВІ АКТИВИ: ФУНКЦІЇ, КЛАСИФІКАЦІЯ ТА СВІТОВА ПРАКТИКА РЕГУЛЮВАННЯ
У статті проаналізовано сутність криптовалют як специфічної форми цифрових активів, визначено їхні ключові характеристики та функції у сучасній фінансовій системі. Розглянуто класифікацію криптовалют за функціональним призначенням, технологічною основою, рівнем децентралізації та стабільністю вартості. Досліджено переваги та недоліки криптовалют у порівнянні з фіатними та електронними грошима. Охарактеризовано міжнародну практику регулювання цифрових валют, включаючи впровадження CBDC та гібридних токенів. Запропоновано практичні рекомендації щодо розвитку законодавчої бази, забезпечення безпечної фінансово-технологічної інфраструктури та підвищення фінансової грамотності користувачів для країн із різним рівнем розвитку фінансових систем.
Авторське право (c) 2025 Олена ХАРУН, Леся ГРИЦИНА (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
РИЗИК-ОРІЄНТОВАНИЙ ПІДХІД У ФОРМУВАННІ СТАЛОГО РОЗВИТКУ НАЦІОНАЛЬНОЇ ЕКОНОМІКИ В УМОВАХ ЦИФРОВОЇ ТРАНСФОРМАЦІЇ
Сучасна економіка характеризується активним використанням цифрових технологій як одного з ключових факторів економічного зростання. Цифрова трансформація створює нові можливості для розвитку, проте водночас формує ризики та загрози для економічної стабільності, конкурентоспроможності національних економік, соціальної рівноваги та безпеки інформаційних систем, що зумовлює необхідність їх своєчасної ідентифікації та управління. У статті досліджено особливості ризик-орієнтованого підходу у формуванні сталого розвитку національної економіки в умовах цифровізації. Основну увагу зосереджено на систематизації ризиків, що виникають у процесі цифрової трансформації, та розробці інструментів їх кількісного оцінювання. Запропоновано класифікацію цифрових ризиків за ключовими групами, зокрема економічними, соціальними, технологічними, кібернетичними, екологічними та інституційними, що дозволяє комплексно охопити багатовимірний характер впливу цифровізації на сталий розвиток. Обґрунтовано доцільність застосування інтегрального підходу до оцінювання цифрових ризиків на основі розрахунку Digital Risk Index, який забезпечує можливість кількісного визначення рівня вразливості регіонів і секторів економіки до негативних проявів цифрової трансформації. Запропонований індекс дозволяє агрегувати різнотипні показники в єдину узагальнену оцінку, що підвищує аналітичну цінність результатів дослідження та створює підґрунтя для їх практичного використання. Показано, що впровадження ризик-орієнтованого підходу створює передумови для формування адаптивної системи управління сталим розвитком національної економіки та мінімізації негативних наслідків цифрової трансформації.
Авторське право (c) 2025 Тетяна КМИТЮК, Тетяна БІЛИК, Олена КАЧАН (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ВПЛИВ ГЛОБАЛЬНИХ ТРАНСФОРМАЦІЙ НА СОЦІАЛЬНО-ЕКОНОМІЧНЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ РОЗВИТКУ СІЛЬСЬКИХ ТЕРИТОРІЙ УКРАЇНИ У ПОВОЄННИЙ ПЕРІОД
У статті досліджено вплив глобальних трансформацій на соціально-економічне забезпечення розвитку сільських територій України в умовах воєнних викликів і післявоєнного відновлення. Обґрунтовано, що поєднання економічних, соціальних, екологічних, цифрових та інституційних змін формує нову архітектуру просторового розвитку та визначає стійкість сільських громад до зовнішніх шоків. Показано, що повномасштабна війна суттєво загострила структурні проблеми сільського простору, зокрема скорочення інвестиційної активності, відтік трудових ресурсів, руйнування інфраструктури та зниження рівня зайнятості. У процесі дослідження проаналізовано динаміку ключових соціально-економічних показників розвитку сільських територій України у 2015–2024 рр., що дозволило виявити тенденції зміни інвестицій, рівня оплати праці та зайнятості в аграрному секторі. Соціально-економічне забезпечення розвитку сільських територій розглянуто як комплексну систему, що охоплює економічну, соціальну, інфраструктурну, інституційну та екологічну компоненти, взаємодія яких формує основу інноваційно орієнтованої моделі сталого розвитку. Запропоновано багаторівневу модель управління розвитком сільських територій у післявоєнний період, яка поєднує національний, регіональний, економічний, соціально-освітній та екологічний рівні. Обґрунтовано, що її реалізація сприятиме диверсифікації економіки, розвитку людського капіталу, цифровізації управління, впровадженню принципів «зеленої» економіки та підвищенню якості життя сільського населення. Зроблено висновок, що адаптація сільських територій України до глобальних трансформацій є ключовою передумовою їх стійкого розвитку та інтеграції до європейського простору сталого зростання.
Авторське право (c) 2025 Олександр ЯЦЕНКО, Ольга ЯЦЕНКО (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ФОРМУВАННЯ ОРГАНІЗАЦІЙНО-ЕКОНОМІЧНОГО МЕХАНІЗМУ РОЗВИТКУ ЕКОНОМІЧНОГО ПОТЕНЦІАЛУ ПІДПРИЄМСТВА
У статті розкрито сутність стратегічного управління процесом підвищення економічного потенціалу підприємства як важливого чинника забезпечення його сталого розвитку в умовах конкурентного ринкового середовища. Узагальнено теоретико-методологічні підходи до формування механізму управління економічним потенціалом і систематизовано принципи його побудови. Розроблено організаційно-економічний механізм, що поєднує структурні, інформаційні та управлінські елементи, спрямовані на підвищення ефективності використання ресурсів підприємства. Запропоновано модель прийняття стратегічних рішень, яка передбачає оцінювання внутрішнього й зовнішнього середовища, визначення цілей розвитку та формування відповідних управлінських дій. Основні результати дослідження мають практичне значення для розроблення стратегій підвищення економічного потенціалу підприємств у процесі адаптації до ринкових змін.
Авторське право (c) 2025 Віталій ВИШНЮК (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
АДАПТАЦІЙНІ СТРАТЕГІЇ ТРАНСНАЦІОНАЛЬНИХ ЗЕРНОТРЕЙДЕРІВ В УМОВАХ ГЕОПОЛІТИЧНИХ ШОКІВ І ФІНАНСОВИХ, ЛОГІСТИЧНИХ, ІНФРАСТРУКТУРНИХ ТА ЕНЕРГЕТИЧНИХ ВИКЛИКІВ
Війна в Україні, розв’язана РФ, перетворилась на подію глобального політичного і економічного масштабу – повністю розбалансувала світову економічну систему, поставила під загрозу глобальну продовольчу і енергетичну безпеку та породила низку інших економічних асиметрій. Для України, економіка якої останнім часом спиралась на зернову галузь та зернотрейдинг, це стало особливим випробовуванням. Модель її розвитку зазнала суттєвих трансформацій, та, в першу чергу, змістились акценти у співвідношенні вирішальної ролі основних інституцій–акторів, які визначають долю національної і світової економіки та їхньої динаміки і стабільності. На прикладі реалізації зернового експортного потенціалу України в умовах війни у даному дослідженні аналізується роль транснаціональних акторів – зернотрейдерів з акцентом на гнучкість їхніх енергетичних, логістичних, фінансових і інфраструктурних стратегій. Автори дійшли висновку, що в умовах жорсткого протистояння держав глобальні дисбаланси в системі продовольчої безпеки, спричинені війною, стимулювали світову спільноту до пошуку шляхів вирішення проблеми. З метою її вирішення були активовані механізми двосторонньої і багатосторонньої економічної дипломатії та надана всебічна політична і економічна підтримка Україні. Державна підтримка, яка надавалась виробникам і зернотрейдерам Україною, також була орієнтованою на гарантування світової продовольчої безпеки. Проте, основними ефективними акторами у переговорному процесі під час війни стають транснаціональні зернові і зернотрейдингові корпорації, які, водночас, задіяли свій економічний потенціал для посилення енергетичної безпеки, розбудови нової інфраструктури, формування фінансових мереж в Україні, організації міжнародної логістики і цілу низку інноваційних стратегій, непритаманних їм у довоєнний час. Корпоративна дипломатія і економічна діяльність транснаціональних зернотрейдингових корпорацій була ефективнішою за політичну волю держав і світової спільноти. Міжнародні зернотрейдери виявили безпрецедентну стійкість, трансформувавшись із довоєнних моделей, орієнтованих на мінімізацію витрат, у воєнні операції, сфокусовані на ризиках і резервуванні. Нова парадигма ґрунтується на багаторутному резервуванні, динамічному контрактуванні, стратегічному буферизації у третіх країнах та глибокій інтеграції геополітичної розвідки в щоденні торгові рішення. Український кейс став глобальним еталоном трейдингу товарів в умовах тривалого військового конфлікту і вже впливає на корпоративні стратегії в інших вразливих зерноекспортуючих регіонах.
транснаціональні зернотрейдингові корпорації
інтеграція геополітичної і геоекономічної розвідки в щоденні трейдингові рішення
Авторське право (c) 2025 Наталія ТАТАРЕНКО, Інна НАБОК (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
МЕТОДИКА ВИМІРЮВАННЯ ЛОГІСТИЧНОГО ПОТЕНЦІАЛУ ПРОМИСЛОВОГО ПІДПРИЄМСТВА
У статті обґрунтовано необхідність удосконалення підходів до вимірювання логістичного потенціалу промислового підприємства в умовах ускладнення логістичних ланцюгів, цифровізації та зростання ринкової нестабільності. Логістичний потенціал розглянуто як інтегровану системну характеристику можливостей підприємства щодо формування, координації та розвитку матеріальних, інформаційних і фінансових потоків. Узагальнено наукові підходи до трактування логістичного потенціалу та виокремлено його ключові складові: матеріально-технічну, виробничо-збутову, інформаційно-цифрову, кадрову, організаційну й управлінську. Запропоновано удосконалену методику вимірювання логістичного потенціалу, що поєднує кількісні й якісні показники та враховує синергетичний ефект взаємодії логістичних підсистем. Обґрунтовано практичну доцільність використання інтегрального показника для підтримки управлінських рішень і стратегічного розвитку логістичної системи промислового підприємства.
Авторське право (c) 2025 Сергій ВИШНЮК (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
МІЖНАРОДНІ ТЕНДЕНЦІЇ РОЗВИТКУ ІННОВАЦІЙНИХ HR-ТЕХНОЛОГІЙ У КОНТЕКСТІ ЦИФРОВОЇ ЕКОНОМІКИ
Метою статті є аналіз міжнародних тенденцій розвитку інноваційних HR-технологій та оцінка їхнього впливу на ефективність управління персоналом у контексті цифрової економіки. У дослідженні використано методи системного аналізу, порівняння та синтезу, а також структурно-функціональний підхід. Результати свідчать, що застосування цифрових HR-платформ, аналітики даних і онлайн-інструментів навчання підвищує продуктивність, сприяє формуванню гнучких команд та адаптивності організацій. Наукова новизна полягає в узагальненні глобальних практик і моделей впровадження інноваційних HR-рішень, що забезпечують конкурентоспроможність підприємств. Практична значущість визначається можливістю адаптації міжнародного досвіду для оптимізації управління персоналом та цифрової трансформації організацій.
Авторське право (c) 2025 Ганна ПИСАРЕВСЬКА, Микола ПИСАРЕВСЬКИЙ, Данило МУХА (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ЗЕЛЕНА ЕКОНОМІКА ТА ЗЕЛЕНЕ ЗРОСТАННЯ ЯК КОНЦЕПТУАЛЬНА ОСНОВА ТРАНСФОРМАЦІЇ ПАРАДИГМИ УПРАВЛІННЯ КОНКУРЕНТОСПРОМОЖНІСТЮ
У статті обґрунтовано концептуальне значення зеленої економіки та зеленого зростання як взаємопов’язаних складових цілісної парадигми трансформації управління конкурентоспроможністю національної економіки в умовах сталого розвитку, європейської інтеграції та загострення глобальних екологічних і кліматичних викликів. Розкрито еволюцію наукових підходів до трактування сутності зеленої економіки та зеленого зростання, систематизовано їх ключові змістовні характеристики та обґрунтовано їх комплементарний характер у межах сучасної парадигми соціально-економічного розвитку. Визначено, що зелена економіка формує цільову платформу трансформацій, зорієнтовану на збереження і нагромадження природного капіталу, посилення соціальної інклюзії та забезпечення екологічної безпеки, тоді як зелене зростання виступає стратегічним інструментом реалізації цієї платформи через систему економічних, інституційних та інноваційних механізмів. Обґрунтовано, що перехід до зеленої парадигми управління конкурентоспроможністю зумовлює зміну логіки формування конкурентних переваг – від екстенсивного використання ресурсів до ресурсної результативності, технологічної гнучкості та екологічної інноваційності. Розкрито роль ESG-принципів, цифровізації екологічних показників, розвитку зелених ринків і низьковуглецевих технологій у формуванні нових критеріїв оцінювання конкурентоспроможності економічних систем. Визначено якісні ознаки зеленої економіки, що відображають її системну природу, зокрема інтегративність ресурсних потоків, екологізовану структуру вартості, відтворюваність ресурсної бази, просторову рівноважність та соціальну інклюзивність екологічних змін. Обґрунтовано, що впровадження принципів зеленої економіки та зеленого зростання є стратегічною передумовою підвищення економічної стійкості, енергетичної безпеки та конкурентоспроможності України в умовах післявоєнного відновлення та інтеграції до європейського економічного простору.
Авторське право (c) 2025 Ольга МАЙСТРЕНКО (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ІНСТИТУЦІЙНІ БАР’ЄРИ ТА ДИСФУНКЦІЇ ВПРОВАДЖЕННЯ ESG-ПРИНЦИПІВ У ЦИФРОВИХ МОДЕЛЯХ УПРАВЛІННЯ
У статті обґрунтовано, що ESG-цифровізація є інституційно зумовленою трансформацією цифрових моделей управління, а не технічною автоматизацією звітності. Запропоновано триконтурну структуру ESG-цифровізації (зовнішній інституційний контур – корпоративне врядування – цифровий контур управління) та показано, що розриви між контурами формують першопричини управлінських дисфункцій. Систематизовано п’ять груп інституційних бар’єрів і доведено механізм їх переходу у типові дисфункції: «ESG-вітрина», розрив даних (data gap), розрив відповідальності та конфлікт KPI/стимулів. Для будівельних підприємств визначено критичність проєктно-екосистемної фрагментації стандартів, даних і підзвітності та обґрунтовано пріоритети ESG-data governance, верифікації та узгодження KPI з ESG.
Авторське право (c) 2025 Олег ОНОФРІЙЧУК (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ТРАНСФОРМАЦІЯ ЛОГІСТИЧНОЇ ПОЛІТИКИ ДЕРЖАВИ В УМОВАХ СОЦІАЛЬНО-ЕКОНОМІЧНИХ ВИКЛИКІВ
Метою статті є обґрунтування теоретико-методичних засад та визначення напрямів трансформації логістичної політики держави в умовах сучасних соціально-економічних викликів, а також визначення напрямів щодо удосконалення механізмів державного регулювання логістичних процесів. У статті досліджено теоретико-методичні засади та практичні аспекти трансформації логістичної політики держави в умовах сучасних соціально-економічних викликів. Розкрито сутність державної логістичної політики як комплексу регуляторних, інституційних, інфраструктурних та фінансових заходів, спрямованих на забезпечення ефективного функціонування транспортно-логістичної системи, підвищення конкурентоспроможності економіки та активізацію соціально-економічного розвитку. Обґрунтовано роль логістики як стратегічного інструмента модернізації господарських систем, що сприяє зниженню транзакційних витрат, прискоренню обороту капіталу й інтеграції національних виробників у глобальні ланцюги постачань. Проаналізовано підходи до державного регулювання логістичної сфери, визначено переваги та обмеження прямих і непрямих механізмів впливу. Окрему увагу приділено проблемам розвитку транспортно-логістичної інфраструктури, цифровізації управління потоковими процесами, екологізації перевезень та формуванню адаптивних стратегій державної логістичної політики. На основі узагальнення вітчизняного та зарубіжного досвіду визначено напрями удосконалення державного управління у сфері логістики: модернізація транспортно-логістичних мереж, впровадження інноваційних цифрових технологій, розвиток державно-приватного партнерства, гармонізація нормативно-правової бази з міжнародними стандартами та стимулювання “зеленої” логістики. Обґрунтовано, що комплексна реалізація цих напрямів забезпечує синергійний ефект соціально-економічної активізації, сприяє диверсифікації регіональних економік, підвищенню інвестиційної привабливості територій і зміцненню інтеграційних зв’язків у глобальному економічному просторі.
Авторське право (c) 2025 Володимир ГУПАЛО, Богдан САМОЙЛЕНКО (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ТЕОРЕТИКО-МЕТОДИЧНІ АСПЕКТИ ФОРМУВАННЯ СИСТЕМИ СТРАТЕГІЧНОГО ОБЛІКУ ПІДПРИЄМСТВА
У статті розкрито теоретико-методичні засади формування системи стратегічного обліку підприємства як основи формування інформаційного забезпечення стратегічного управління. Визначено сутність, функції та принципи стратегічного обліку, представлено його відмінності від традиційної системи бухгалтерського обліку. Проаналізовано основні методи стратегічного обліку: Activity-Based Costing, таргет-костинг, аналіз ланцюга створення вартості, облік витрат за життєвим циклом, збалансовану систему показників та бенчмаркінг; визначено переваги та недоліки застосування кожного методу, зазначено ефект від їх впровадження. Запропоновано підхід до розроблення робочого плану рахунків для стратегічного обліку, який включає рахунки стратегічних інвестицій, витрат, нематеріальних активів та резервів. Результати дослідження спрямовані на вдосконалення організаційних засад стратегічного обліку для підвищення конкурентоспроможності та сталого розвитку підприємств.
Авторське право (c) 2025 Сергій РУДЕНКО, Володимир ОРЕЛ, Наталія ЛАГОДІЄНКО, Наталія БІРЧЕНКО, Антон МОРОЗ (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ІНТЕГРОВАНІСТЬ ІНВЕСТИЦІЙНОГО КЛІМАТУ – КЛЮЧОВИЙ ФАКТОР СТАЛОГО РОЗВИТКУ ЕКОНОМІКИ УКРАЇНИ
Об’єктом дослідження у статті виступають проблеми формування інтегрованого інвестиційного клімату України в контексті створення передумов сталого розвитку. Особлива увага приділяється ролі інтегрованої системи компонентів інвестиційного клімату у забезпеченні інституційної ефективності економічної системи, формуванні стабільних і передбачуваних умов для інвестиційної діяльності та сприянні переорієнтації інвестиційних потоків на пріоритети сталого розвитку. Розкрито та охарактеризовано систему складових інтегрованого інвестиційного клімату, особливості їх взаємовпливу. Охарактеризовано ключову роль інституційної складової в інтегрованій системі інвестиційного клімату. Доведено, що структурна розгалуженість інтегрованої системи інвестиційного клімату, узгоджена взаємодія її складових – це дві визначальні особливості інвестиційного клімату, які формують потенціал сталого розвитку. Обґрунтовано необхідність інтеграції пріоритетів сталості в механізми економічної політики повоєнного розвитку економіки, як важливу умову формування якісно нової основи для поступу в напрямі сталого розвитку.
Авторське право (c) 2025 Тарас КОЦКО, Ліна АРТЕМЕНКО (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ІНСТИТУЦІЙНИЙ МЕХАНІЗМ РЕАЛІЗАЦІЇ ДЕРЖАВНОЇ ІНФОРМАЦІЙНОЇ ПОЛІТИКИ В УМОВАХ ЦИФРОВОЇ ТРАНСФОРМАЦІЇ
У статті здійснено комплексне дослідження інституційного механізму реалізації державної інформаційної політики в умовах цифрової трансформації, яка докорінно змінює підходи до публічного управління, комунікації та взаємодії держави з громадянським суспільством. Розглянуто еволюцію теоретичних підходів до інституціонального аналізу інформаційної політики, обґрунтовано значення інституційної стійкості як ключової передумови ефективного функціонування системи державного управління в умовах динамічних соціально-політичних і технологічних змін. Визначено зміст і структуру інституційного механізму реалізації державної інформаційної політики, до якого віднесено нормативно-правове забезпечення, систему органів державної влади, механізми міжінституційної координації, цифрові інструменти управління інформаційними потоками та канали стратегічних комунікацій. Проаналізовано вплив цифровізації на трансформацію традиційних управлінських моделей, зокрема перехід від ієрархічних форм інформаційного впливу до мережевих і інтерактивних моделей державної комунікації. Окрему увагу приділено сучасним викликам реалізації державної інформаційної політики, серед яких загрози інформаційній безпеці, поширення дезінформації, фрагментарність нормативно-правового регулювання, недостатній рівень цифрової компетентності посадових осіб та нерівний доступ громадян до цифрових ресурсів. Висвітлено особливості функціонування інституційного механізму в умовах воєнного стану, коли інформаційна політика набуває стратегічного значення для забезпечення національної безпеки та суспільної стійкості. Обґрунтовано необхідність адаптації державної інформаційної політики України до європейських стандартів у контексті євроінтеграційних процесів, розвитку цифрового врядування та формування позитивного державного бренду. Зроблено висновок, що ефективний інституційний механізм реалізації державної інформаційної політики має базуватися на принципах прозорості, відкритості, міжсекторальної взаємодії та технологічної інноваційності, а також бути орієнтованим на зміцнення довіри громадян до державних інститутів у цифровому інформаційному просторі.
Авторське право (c) 2025 Денис ДУБОВИК (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
АКТУАЛЬНІ ТЕНДЕНЦІЇ РОЗВИТКУ ГЛОБАЛЬНОГО ТУРИСТИЧНОГО РИНКУ ПОСЛУГ
Стаття присвячена комплексному аналізу сучасного стану та ключових тенденцій розвитку глобального туристичного ринку послуг. На основі статистичних даних міжнародних організацій (UNWTO, WTTC, OECD) визначено структурні особливості ринку, географічний розподіл туристичних потоків та основні сегменти пропозиції. Також було проаналізовано динаміку доходів від міжнародного туризму та туристичних витрат. Окрему увагу у статті присвячено основним трендам розвитку глобального ринку туристичних послуг. Тому автори особливо акцентують свій погляд на впливі цифровізації, сталого розвитку, персоналізації туристичних продуктів, підвищення стандартів безпеки та ролі соціальних мереж у формуванні туристичного попиту. Сформульовано практичні рекомендації для туристичної галузі щодо адаптації до сучасних глобальних тенденцій.
Авторське право (c) 2025 Ігор ЖУРБА, Галина ЩУКА, Юрій ЦВІГУН (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ОБГРУНТУВАННЯ НАПРЯМІВ РЕАЛІЗАЦІЇ ФІНАНСОВОЇ ПОЛІТИКИ ПІДПРИЄМСТВА
У цій статті широко розкривається сутність фінансової політики підприємства, де її складовими є методики, механізми та інструменти для проведення аналітичних досліджень і оціночних процедур. Саме цим засвідчується, що за рахунок існування і дотримання фінансової політики на підприємстві виникають значущі можливості виявляти більш відчутніші резерви та потенціали для виконання довгострокових цілей і забезпечувати подальший розвиток. Тут особливе значення становить процеси реалізації і втіленні у фактичні досягнення складових фінансової політики через планування і використання призначених для цього механізмів, за рахунок чого відбувається передбачення майбутніх напрямів діяльності, що засвідчується врахуванням всіх наявних на підприємстві внесків. Тим і засвідчується, що фінансова політика для кожного підприємства має особливе призначення, за рахунок якої відбувається безперервність власної діяльності, де виявляються всі необхідні ресурси.
Авторське право (c) 2025 Олександр БАСОК, Наталія БІЛЕЦЬКА, Павло ІВАНЮТА, Геннадій ЖУЙКОВ, Євгеній ДЯЧУК (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
МЕХАНІЗМИ ПУБЛІЧНОГО УПРАВЛІННЯ У РЕАЛІЗАЦІЇ МІСЦЕВИХ І РЕГІОНАЛЬНИХ ПРОГРАМ У КОНТЕКСТІ ДЕЦЕНТРАЛІЗАЦІЇ ВЛАДИ
У статті представлено ґрунтовне теоретико-прикладне дослідження механізмів публічного управління реалізацією місцевих і регіональних програм у контексті децентралізації влади в Україні. Обґрунтовано, що трансформаційні процеси, які відбуваються у сфері публічного управління в умовах децентралізації, зумовлюють потребу у переосмисленні традиційних підходів до формування, планування та впровадження політик розвитку на місцевому та регіональному рівнях. Особливий акцент зроблено на сутності, структурі та функціонуванні механізмів публічного управління, які забезпечують ефективну реалізацію програм і проєктів територіального розвитку. Розкрито зміст програмно-проєктного підходу як ключового інструменту сучасного стратегічного управління, що дозволяє поєднати цільові орієнтири з інструментами ресурсного забезпечення та індикаторами оцінки ефективності. У роботі систематизовано основні складові механізмів публічного управління, зокрема інституційні, нормативно-правові, інформаційно-аналітичні, фінансово-економічні, кадрові та технологічні. На основі аналізу наукових джерел, сучасної законодавчої бази та прикладів з практики функціонування органів місцевого самоврядування встановлено, що ключовими чинниками успішної реалізації місцевих програм є налагоджене міжвідомче співробітництво, достатній рівень бюджетної автономії громад, професійна спроможність управлінських кадрів, прозорість процедур прийняття рішень, а також цифрова трансформація управлінських процесів. Визначено основні виклики, що ускладнюють ефективне впровадження публічного управління у регіонах: нерівномірність розвитку територіальних громад, кадровий дефіцит, фрагментарність нормативно-правового забезпечення, недосконалість механізмів моніторингу та оцінювання результатів. Обґрунтовано доцільність комплексного підходу до модернізації управлінських механізмів із фокусом на посилення спроможності громад, розвиток цифрової інфраструктури, удосконалення системи стратегічного планування та посилення участі громадян у прийнятті рішень. Також підкреслено важливість впровадження міжнародних практик проєктного менеджменту, адаптованих до українських реалій.
Авторське право (c) 2025 Антон ГАЙДУК (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ІННОВАЦІЙНІ ІНСТРУМЕНТИ ДЕРЖАВНОГО РЕГУЛЮВАННЯ СТАЛОГО РОЗВИТКУ БУДІВЕЛЬНОЇ ГАЛУЗІ
У статті проаналізовано застосування інноваційних інструментів державного регулювання сталого розвитку будівельної галузі. Ця галузь є ключовою для української економіки, забезпечуючи робочі місця та стимулюючи суміжні сектори. Майбутні процеси повоєнного відновлення, зобов’язання України щодо вступу до ЄС та глобальні виклики сьогодення актуалізують потребу у переосмисленні підходів до ефективного державного регулювання будівельної галузі. Традиційні регуляторні інструменти не завжди забезпечують стійкий баланс економічних, екологічних та соціальних інтересів, це зумовлює необхідність впровадження інноваційних механізмів державного впливу, які орієнтовані на енергоефективність, екологізацію виробництва, цифровізацію процесів та стимулювання відповідальної поведінки суб’єктів господарювання. Державна підтримка будівельної галузі є необхідною умовою подальшого її існування та розвитку. У результаті проведеного дослідження встановлено, що інноваційні інструменти державного регулювання відіграють ключову роль у забезпеченні сталого розвитку будівельної галузі, оскільки дозволяють поєднати економічну ефективність, екологічну безпеку та соціальну відповідальність. Дослідження показало, що комплексне застосування економічних, інституційних, екологічних, цифрових та соціальних інструментів державного регулювання сприяє підвищенню конкурентоспроможності будівельної галузі, зниженню негативного впливу на довкілля та покращенню якості життя населення. Водночас виявлено низку стримувальних чинників, зокрема інституційні обмеження, недостатню фінансову підтримку інновацій та фрагментарність нормативно-правового забезпечення. З огляду на це, подальші наукові дослідження доцільно спрямувати на такі напрями: розроблення методичних підходів до оцінювання ефективності інноваційних інструментів державного регулювання у будівельній галузі; поглиблення досліджень щодо адаптації європейських практик «зеленого» та сталого будівництва до національних умов.
Авторське право (c) 2025 Оксана ЄРМОЛЕНКО (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
СТРАТЕГІЧНІ НАПРЯМКИ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ СТАБІЛЬНОГО ФУНКЦІОНУВАННЯ ПІДПРИЄМСТВ АПК І СІЛЬСЬКИХ ТЕРИТОРІЙ З УРАХУВАННЯМ ЦІЛЕЙ ПОВОЄННОГО ВІДНОВЛЕННЯ
У статті досліджено стратегічні напрями забезпечення стабільного функціонування підприємств агропромислового комплексу (АПК) та сільських територій України в умовах різкої мінливості зовнішнього середовища. Проаналізовано ключові виклики 2024-2025 років, пов’язані з воєнними діями, логістичними обмеженнями, кліматичними ризиками, нестабільністю цін, дефіцитом трудових ресурсів і регуляторною невизначеністю. На основі даних FAO, Світового банку та сучасних наукових досліджень визначено основні тенденції трансформації агросектору та їхній вплив на виробничу і фінансову стійкість підприємств. Сформовано комплекс стратегічних напрямків, які включають диверсифікацію та гнучкість виробничих моделей, технологічну й цифрову трансформацію, впровадження нових фінансових інструментів, розвиток сільських територій, а також екологічну і кліматичну адаптацію. Особливу увагу приділено повоєнним пріоритетам розмінуванню земель, відновленню критичної аграрної інфраструктури та модернізації механізмів державної підтримки. Запропоновано модель «Стійке підприємство АПК 2030», яка визначає цільові орієнтири для відновлення та розвитку галузі. Результати дослідження можуть бути використані при формуванні державної політики, регіональних програм розвитку та корпоративних стратегій аграрних підприємств.
Авторське право (c) 2025 Денис ТІТОВ, Юлія ОХОТА, Ілля ЧІКОВ, Світлана ДОЦЮК (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
НАУКОВІ ДОСЛІДЖЕННЯ ТА ДОТРИМАННЯ АКАДЕМІЧНОЇ ДОБРОЧЕСНОСТІ В УМОВАХ РОЗВИТКУ ШТУЧНОГО ІНТЕЛЕКТУ
У статті розглянуто еволюційний зв'язок розвитку науки та інтелекту людини, а також її сутність як соціального інституту та системи знань. Наголошено, що стрімке впровадження штучного інтелекту в наукові дослідження та освіту критично підвищує роль академічної доброчесності для забезпечення чесності та достовірності результатів. Визначено, що штучний інтелект надає значні переваги, але водночас несе ризики, пов'язані з академічною недоброчесністю та упередженістю алгоритмів. Подано визначення ключових термінів згідно з законодавством. Підсумовано, що для підтримки високих етичних стандартів у сучасній цифровій науці необхідне відповідальне використання штучного інтелекту та неухильне дотримання принципів доброчесності.
Авторське право (c) 2025 Михайло ВЕДЕРНІКОВ, Марія ЗЕЛЕНА, Олена МАНТУР-ЧУБАТА, Анатолій МИХАЛЬЧУК (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
МЕТОДИЧНИЙ ПІДХІД ДО ОЦІНКИ ІННОВАЦІЙНИХ РИЗИКІВ ІНТЕГРАЦІЇ СИСТЕМ ШІ (ADAS/CMS) У ДІЯЛЬНІСТЬ ТРАНСПОРТНИХ ПІДПРИЄМСТВ
У статті обґрунтовано методичний підхід до оцінки інноваційних ризиків, що виникають при інтеграції систем штучного інтелекту (ADAS/CMS) у діяльність вітчизняних транспортних підприємств, який складається з чотирьох етапів: 1) підготовка та встановлення контексту; 2) ідентифікація та класифікація ризиків; 3) оцінка та аналіз ризиків; 4) пом'якшення, моніторинг та вдосконалення стратегії. Здійснено систематизацію та типізацію ключових ризиків інтеграції систем ШІ за шістьма категоріями, що охоплюють такі аспекти: технологічні, операційні, кібербезпекові, юридичні та страхові, етичні та соціальні, фінансові. Валідацію підходу здійснено через сценарне моделювання SCRAM та експертний метод. Встановлено, що найбільшу загрозу становлять кібербезпекові, фінансові, а також юридичні та страхові ризики, тоді як етичні та соціальні ризики мають помірний, але динамічний характер і потребують постійного моніторингу. Розроблені стратегії мінімізації ризиків включають технічні, організаційні, нормативні та соціальні заходи, які забезпечують зниження рівня загроз до керованих значень. Запропонований методичний підхід є універсальним і може бути адаптований до різних типів вітчизняних транспортних підприємств, з різним рівнем автоматизації та стадіями впровадження систем штучного інтелекту.
Авторське право (c) 2025 Володимир ВОЛІКОВ, Ігор ПАНЧЕНКО (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
СТРАТЕГІЧНІ НАПРЯМИ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ СТАБІЛЬНОСТІ ФІНАНСОВОЇ ЕКОСИСТЕМИ УКРАЇНИ
У статті досліджено трансформацію фінансової екосистеми України в сучасних умовах та систематизовано ключові чинники її стійкості. Показано, що поєднання монетарних і регуляторних заходів, стійкості банківського сектору, розвитку фінансових технологій, безперервності платіжної інфраструктури та масштабної міжнародної фінансової підтримки забезпечило збереження функціональності фінансової системи в умовах екстремальних шоків. Особливу увагу приділено ролі цифровізації, фінтех-рішень та євроінтеграційних процесів у підтриманні довіри та доступу до фінансових послуг. Узагальнено стратегічні напрями зміцнення стійкості фінансової екосистеми та обґрунтовано доцільність формування інтегрального індексу її стійкості як напряму подальших досліджень.
Авторське право (c) 2025 Юлія СТРІЛЬЧУК, Владислав ЛАВРЕНЮК, Марія САНДУЛ, Олексій ЛИТВИНЕНКО (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ГЛОБАЛЬНІ ТА НАЦІОНАЛЬНІ ІМПЕРАТИВИ РОЗВИТКУ ОСВІТНЬО-ПРОФЕСІЙНОГО ПОТЕНЦІАЛУ ПРОМИСЛОВОСТІ: ПОРІВНЯЛЬНИЙ АНАЛІЗ
У статті здійснено порівняльний аналіз глобальних та національних імперативів розвитку освітньо-професійного потенціалу промисловості в умовах переходу до парадигми Індустрії 5.0 та повоєнного відновлення України. Визначено, що на відміну від еволюційної моделі адаптації політики розвитку освітньо-професійного потенціалу розвинених країні ЄС, яка спрямована на подолання старіння населення та цифровізацію, Україна стикається із шоковими викликами війни й потребою швидкої технологічної інтеграції у глобальні ланцюги створення доданої вартості. Проаналізовано динаміку підготовки інженерних кадрів в ЄС та Україні, виявлено парадокси освітніх та ринкових невідповідностей. Розроблено матрицю трансформації професійного попиту промисловості із зонами відновлення та ризику. Обґрунтовано, що в умовах інституційної інертності державної системи освіти, провідну роль у формуванні людського капіталу перебирає на себе бізнес (корпоративні університети, дуальна освіта, система мікрокваліфікацій). Доведено необхідність повної синхронізації рамки кваліфікацій з європейськими стандартами для забезпечення резильєнтності промислового сектору.
Авторське право (c) 2025 Олександр МАЛЬЦЕВ (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
КОНЦЕПТУАЛЬНІ ОСНОВИ БЕЗПЕКООРІЄНТОВАНОГО УПРАВЛІННЯ ПІДПРИЄМСТВАМИ
У статті узагальнено концептуальні основи безпекоорієнтованого управління підприємствами. Встановлено, що безпекоорієнтоване управління підприємством є системним підходом, що поєднує стратегічні пріоритети розвитку з інструментами оперативного реагування на ризики. Воно формує основу для побудови ефективної системи захисту економічних інтересів підприємства, забезпечуючи узгодженість між поточними діями менеджменту та довгостроковими цілями сталого розвитку. Систематизовано підходи до визначення сутності процесу безпекоорієнтованого управління підприємствами. Розглянуто складові процесу безпекоорієнтованого управління підприємствами.
елементи безпекоорієнтованого управління
Авторське право (c) 2025 Ірина ЄПІФАНОВА, Євгеній ШЕВЧУК (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ОСОБЛИВОСТІ ТА ПРОБЛЕМИ ДИСКОНТУВАННЯ В ОЦІНЦІ ЕФЕКТИВНОСТІ ІННОВАЦІЙНИХ ПРОЕКТІВ
У статті досліджено теоретичні та практичні аспекти застосування методу дисконтування під час оцінювання ефективності інноваційних проєктів. Проаналізовано сутність методу, його роль у визначенні поточної вартості майбутніх грошових потоків, а також особливості використання у сфері інноваційної діяльності, де ризики та невизначеність мають підвищений рівень. Особлива увага приділяється складності та неоднозначності визначення складових ставки, що зумовлює необхідність уточнення методичних підходів до розрахунку. Визначено ключові чинники, які впливають на формування ставки дисконтування.
Авторське право (c) 2025 Олександр ПИЛИПЯК, Віталій БАКАЙ (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0