БІЗНЕС-ПРОЦЕСИ СПОЖИВЧОГО КРЕДИТУВАННЯ БАНКІВСЬКИХ ТА НЕБАНКІВСЬКИХ ФІНАНСОВИХ УСТАНОВ: ОСНОВНІ ВІДМІННОСТІ - КАМІНСЬКИЙ, Андрій; ПИСАНЕЦЬ, Костянтин; ПЕТРОВСЬКИЙ, Олексій (Herald of Khmelnytskyi National University. Economic sciences, 2024)
У статті досліджуються фундаментальні відмінності між банками та небанківськими фінансовими установами в секторі споживчого кредитування, розглядаючи бізнес-стратегії «зробити і продати» (M/S) і «відчути та відреагувати» (S/R). Щоб визначити ці стратегії, було проаналізовано чотири ключові критерії: «орієнтація на прибуток», «ноу-хау», «загальний бізнес-процес» і «організаційний пріоритет». Банки традиційно використовують структурований підхід M/S, який надає пріоритет довгостроковому плануванню та стандартизованим процесам. Небанківські фінансові установи, навпаки використовують адаптивну стратегію S/R, яка характеризується гнучкістю, модульним налаштуванням та швидкими інноваціями. Ці компанії мають більшу  гнучкість у реагуванні на потреби клієнтів і використовують нові технології для оптимізації своїх процесів.Дослідження показує, як ці відмінності впливають на процеси управління відносинами з клієнтами (CRM) і оцінку кредитного ризику. Банки переважно покладаються на традиційні моделі оцінки кредитоспроможності, класифікуючи позичальників на категорії «хороші» та «погані» на основі наявності в них простроченої заборгованості. В той же час, небанківські фінансові установи використовують сегментований підхід, сформований на основі прибутковості. Ця сегментація, представлена за допомогою кривої Whale, дозволяє небанківським установам ідентифікувати високоприбуткових клієнтів і адаптувати стратегії для максимізації прибутку. Також відрізняється використанні даних бюро кредитних історій.Отримані дані підкреслюють подвійний вплив інновацій фінтех на фінансову стабільність. Незважаючи на те, що небанківські фінансові установи розширили доступ до кредитів і запроваджують інноваційні підходи, вони працюють у середовищі підвищеного ризику з меншим регуляторним наглядом, що сприяє потенційній фінансовій нестабільності. І навпаки, банки стикаються зі зростаючим конкурентним тиском, що вимагає від них адаптації традиційних процесів для збереження конкурентоздатності.