Herald of Khmelnytskyi National University. Economic sciences
ISSN 2307-5740 ISSN (online) Публікується з липня 1997 року Видавництво: Хмельницький національний університет (Україна) Періодичність: 6 разів на рік Галузь знань та спеціальність: С - СОЦІАЛЬНІ НАУКИ, ЖУРНАЛІСТИКА ТА ІНФОРМАЦІЯ С1 - Економіка, С3 - Міжнародні відносини, D - БІЗНЕС, АДМІНІСТРУВАННЯ ТА ПРАВО D1 - Облік і оподаткування, D2 - Фінанси, банківська справа, страхування та фондовий ринок, D3 - Менеджмент, D4 - Публічне управління та адміністрування, D5 - Маркетинг, D7 - Торгівля. Мови рукопису: змішаними мовами: українська, англійська Редактори: Павло ГРИГОРУК (м.Хмельницький, Україна) Реєстрація суб’єкта у сфері друкованих медіа : Рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення №1373 від 25.04.2024. Ідентифікатор медіа: R30-03992 Реєстрація: Затверджено як наукове фахове видання України, у якому можуть публікуватися результати дисертаційних робіт на здобуття наукових ступенів доктора наук, кандидата наук та ступеня доктора філософії, категорії «Б» (наказ МОН №1643 від 28.12.2019). Умови ліцензії: автори зберігають авторські права та надають журналу право першої публікації разом з твором, який одночасно ліцензується за ліцензією Creative Commons Attribution International CC-BY, що дозволяє іншим ділитися роботою з підтвердженням авторства роботи та первинної публікації в цьому журналі. Заява про відкритий доступ: журнал "Herald of Khmelnytskyi National University. Economic sciences" забезпечує негайний відкритий доступ до свого змісту за принципом, що надання вільного доступу до досліджень для громадськості підтримує більший глобальний обмін знаннями. Повнотекстовий доступ до наукових статей журналу представлений на офіційному веб-сайті в розділі Архіви. Адреса: Науковий журнал "Herald of Khmelnytskyi National University. Economic sciences", Хмельницький національний університет, вул. Інститутська, 11, м. Хмельницький, 29016, Україна. Тел .: +380673817986 Електронна адреса: heraldes@khmnu.edu.ua Веб-сайт: https://heraldes.khmnu.edu.ua
ІНТЕГРАЦІЯ КОНТРОЛІНГУ З ЦИФРОВИМИ ТЕХНОЛОГІЯМИ В КОНТЕКСТІ СТАЛОГО РОЗВИТКУ
У статті досліджено теоретико-методичні засади інтеграції контролінгу з цифровими технологіями в системі управління сталим розвитком підприємства. Обґрунтовано роль контролінгу як інструменту координації, планування, аналізу та моніторингу економічних, екологічних і соціальних показників діяльності підприємства. Узагальнено висновки за результатами досліджень зарубіжних та вітчизняних науковців, визначено не вирішені проблеми за обраним напрямом. Розроблено методичний підхід до інтеграції контролінгу з цифровими технологіями в контексті сталого розвитку, що включає: діагностику, цільове проєктування, цифрову інтеграцію, оцінку ефективності, розвиток. Визначено ключові напрями цифровізації контролінгових процесів із використанням сучасних технологій - ERP-систем, Business Intelligence, аналітики великих даних, штучного інтелекту та Інтернету речей. Розроблено методичний підхід до формування моделі цифрового контролінгу сталого розвитку, що охоплює етапи діагностики цифрової зрілості підприємства, визначення цілей сталого розвитку, інтеграцію аналітичних індикаторів ESG у цифрові платформи та оцінювання ефективності їх реалізації. Практичну ефективність моделі та її адаптивність до реалізації з врахуванням галузевих особливостей підтверджено на прикладі підприємств промисловості, агросектору та сфери послуг. Обґрунтовано, що впровадження цифрового контролінгу буде сприяти підвищенню енергоефективності, зниженню ресурсомісткості та розвитку корпоративної соціальної відповідальності. Зроблено висновок, що цифровий контролінг сталого розвитку є інноваційним інструментом стратегічного управління, який забезпечує підвищення конкурентоспроможності підприємства, прозорість бізнес-процесів і узгодження корпоративних цілей із глобальними орієнтирами сталого розвитку.
Авторське право (c) 2025 Ніла ТЮРІНА, Тетяна НАЗАРЧУК (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
КРЕАТИВНЕ УПРАВЛІННЯ ПЕРСОНАЛОМ ЯК ОПЕРАЦІЙНИЙ ІНСТРУМЕНТ РЕСУРСНОЇ АДАПТАЦІЇ ПІДПРИЄМСТВА ДО ЦИФРОВІЗАЦІЇ БІЗНЕС-ПРОЦЕСІВ
У статті досліджується роль креативного управління персоналом як операційного інструменту забезпечення ресурсної адаптації підприємства до умов цифрової трансформації бізнес-процесів. Розкрито сутність креативного управління як сучасного інструменту, що забезпечує розвиток трудового потенціалу, що ґрунтується на інноваційності, гнучкості та залученні персоналу до процесу організаційних змін. Визначено вплив цифровізації на структуру та функціонування бізнес-процесів, окреслено основні виклики, які виникають у сфері управління людськими ресурсами в умовах технологічної динаміки. Обґрунтовано, що креативне управління персоналом виступає ефективним операційним механізмом адаптації кадрових, інформаційних та організаційних ресурсів до нових цифрових вимог. Розроблено підхід до інтеграції креативних методів управління в систему операційного менеджменту для підвищення продуктивності праці, інноваційної активності працівників і стійкості бізнес-процесів. Практичне значення дослідження полягає у можливості використання його результатів для формування стратегій цифрової трансформації підприємств, розвитку компетенцій персоналу та удосконалення системи управління змінами.
Авторське право (c) 2025 Олександр ПОМАЗ, Аліна ГОНЧАРЕНКО, Анастасія ЛОВУШКО, Інеса КУРЧИЦЬКА (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
СТРУКТУРА ТА ЛОГІСТИЧНА ДЕТЕРМІНАЦІЯ КОНКУРЕНТНОГО ПОТЕНЦІАЛУ АГРОПІДПРИЄМСТВ
В умовах високої турбулентності сучасних аграрних ринків ключового значення у збереженні експортної спроможності агробізнесу України є розвиток конкурентного потенціалу агропідприємств. У статті досліджено структуру конкурентного потенціалу агропідприємств з виокремленням ролі кожної складової у формуванні підприємством конкурентних переваг. Обґрунтовано, що конкурентний потенціал є комплексною системою, яка включає ресурсну, технологічну, інноваційно-цифрову, логістичну, організаційно-управлінську, маркетингову та експортно-інституційну складові. Охарактеризовано кожну структурну компоненту та її функціональне призначення. На основі виділення конкурентних переваг, які отримує агропідприємство від ефективної розбудови конкурентного потенціалу логічно доведено домінуючу та інтеграційну роль логістичної складової конкурентного потенціалу агропідприємств у реалізації завдань розвитку й нарощування їх ринкових можливостей в умовах руйнування традиційних ринків. Особлива увага приділена цифровим інструментам логістичного забезпечення виробничо-збутової діяльності агропідприємств, серед яких системи TMS, WMS, SCM, платформи блокчейн і traceability, технології IoT та GIS/ GPS-моніторингу, аналітичні рішення Big Data й модулі ERP. Показано, що їх комплексне впровадження забезпечує оптимізацію матеріальних потоків, зниження логістичних витрат, підвищення прозорості та якості продукції, посилення адаптивності до ринкових змін і зростання операційної стійкості агропідприємств. Доведено, що цифровізація логістики стає ключовим чинником формування довгострокових конкурентних переваг та зміцнення позицій на внутрішніх і зовнішніх аграрних ринках. Результати дослідження підтверджують необхідність стратегічного розвитку цифрової логістичної інфраструктури як визначального елементу підвищення конкурентоспроможності аграрного бізнесу в умовах зростаючих глобальних викликів.
структурні елементи конкурентного потенціалу
Авторське право (c) 2025 Валентина СТАДНИК, Віталій ЙОХНА, Олена ГЕЙДАРОВА (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ОРГАНІЗАЦІЙНО-ЕКОНОМІЧНІ ОСНОВИ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ЕНЕРГЕТИЧНОЇ БЕЗПЕКИ УКРАЇНИ
У статті обґрунтовано, що для забезпечення енергетичної безпеки України доцільно здійснювати інтегроване управління в організаційному, економічному та функціональному вимірах. Автором описано ключові елементи, інструменти та очікувані результати організаційного, економічного та функціонального контексту у системі управління енергетичною безпекою. Організаційний контекст управління енергетичною безпекою включає формування інституційної структури управління; координацію між суб’єктами енергетичного ринку; розвиток енергетичної децентралізації та локальних енергетичних систем через відповідні інституції, моделі взаємодії, платформи, що обумовить підвищення керованості та координації; розвиток локальної енергостійкості громад; інтеграцію підприємств у спільні енергетичні системи; зменшення залежності від централізованих систем. У рамках економічної складової управління енергетичною безпекою передбачається формування інвестиційних та тарифних механізмів; економічної логіки децентралізації та модернізації; стимулювання розвитку альтернативної енергетики; фінансової стійкості енергетичного сектору через реалізацію тарифної політики; застосування інвестиційних інструментів; моделей фінансування локальної енергетики в громадах та індустріальних парках; стимулювання промислової енергоефективності; економічні інструменти циркулярної енергетики, що обумовить підвищення інвестиційної привабливості галузі; модернізацію інфраструктури та зростання частки ВДЕ; зміцнення енергетичної автономії громад та енергетичних хабів; доступність енергії для бізнесу та населення. Функціональну складову управління енергетичною безпекою розкрито важливістю здійснення процесів управління, прогнозування, моніторингу та оцінювання; техніко-економічного обґрунтування рішень; управління ризиками через інженерний менеджмент; системи моніторингу та раннього попередження загроз; механізми управління ризиками; сценарний аналіз та систему адаптивних рішень, що забезпечить своєчасне виявлення загроз; зниження технічних, кібер- та економічних ризиків; обґрунтованість управлінських рішень; зростання адаптивності енергосистеми до стресів. Автором наголошено на важливості синергії цих блоків у системі забезпечення енергетичної безпеки.
Авторське право (c) 2025 Валерій ДИХА (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
КЛАСИФІКАЦІЯ БАГАТОКОМПОНЕНТНИХ ПРОДУКТІВ ХАРЧУВАННЯ В МИТНИХ ЦІЛЯХ
У статті розглянуто особливості класифікації багатокомпонентних продуктів харчування в митних цілях, оскільки їх класифікації може бути обумовлена схожими з іншими групами товарними характеристиками, багатокомпонентністю складу, а також розширенням асортиментної лінійки продукції, що володіє властивостями, які не завжди однозначно дають змогу ідентифікувати та класифікувати товар. Метою дослідження було на прикладі матеріалів судових справ, пов'язаних із класифікацією багатокомпонентних харчових продуктів (що використовуються як концентрати для приготування перших, других і солодких страв, борошняних кондитерських виробів і напоїв тощо) виявити труднощі, пов’язані з використанням спеціальних знань з визначення характеристик товарів, необхідних для їх однозначної класифікації в митних цілях. Показано, що це безпосередньо впливає на проведення митних процедур щодо цієї групи товарів, зокрема на розмір митних платежів, ПДВ, застосування заборон і обмежень, а класифікація цих продуктів за Товарною номенклатурою ЗЕД викликає певні складнощі у зв'язку з тим, що найчастіше вони не пойменовані в окремих товарних позиціях номенклатури. Запропоновані заходи, які можуть підвищити ефективність проведеного митного контролю розглянутої групи товарів, а також забезпечити учасників ЗЕД інформацією, необхідною для спрощення класифікації товарів, з метою мінімізувати випадки заявлення неправильного коду через помилки, а також скоротити кількість судових суперечок, що виникають у цій сфері.
Товарна номенклатура зовнішньоекономічної діяльності
Авторське право (c) 2025 Роксолана БОЙДУНИК, Дмитро САПОЖНИК (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ІНТЕГРОВАНА МОДЕЛЬ АНТИКРИЗОВОГО УПРАВЛІННЯ ПЕРСОНАЛОМ ПІДПРИЄМСТВ УКРАЇНИ В УМОВАХ ВІЙНИ
У статті досліджується трансформація системи управління персоналом українських підприємств в умовах повномасштабної війни через призму інтеграції концепцій сталого розвитку та ресурсної оптимізації. Висвітлюються ключові виклики, з якими стикаються підприємства: дефіцит кадрів внаслідок мобілізації та міграції, психологічне виснаження працівників, трансформація трудових відносин та руйнування інфраструктури. Обґрунтовано, що успішна адаптація підприємств до екстремальних умов вимагає комплексного підходу, який поєднує збереження людського капіталу, психосоціальну підтримку персоналу, впровадження зелених HR-практик, цифровізацію управлінських процесів та соціальну відповідальність бізнесу. Доведено, що принципи сталого розвитку не лише сумісні з антикризовим управлінням, але й стають джерелом конкурентної переваги через підвищення ресурсної ефективності та створення передумов для залучення міжнародних інвестицій. На основі аналізу емпіричних досліджень запропоновано інтегровану модель антикризового управління персоналом, яка забезпечує баланс між короткостроковим виживанням організації та довгостроковою стійкістю її розвитку в умовах воєнного стану.
Авторське право (c) 2025 Олександр ОВЧАРУК, Ярослав ОНУШКАНИЧ (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ЦИФРОВІ ПЛАТФОРМИ ВРЕГУЛЮВАННЯ СОЦІАЛЬНИХ КОНФЛІКТІВ ЯК ЕЛЕМЕНТ ДЕРЖАВНОЇ ПОЛІТИКИ РЕГІОНАЛЬНОГО РОЗВИТКУ
У статті розкрито концептуальні засади формування та впровадження цифрових платформ врегулювання соціальних конфліктів як складової державної політики регіонального розвитку. Обґрунтовано, що цифрові платформи є ефективним інструментом інтеграції механізмів участі громадян, медіації, аналітики даних та публічної підзвітності у єдину систему управління. Визначено, що впровадження таких платформ забезпечує проактивний моніторинг соціальної напруги, скорочення часу реагування на конфліктні ситуації, підвищення рівня довіри до органів влади та формування відкритого середовища взаємодії між державою, бізнесом і громадянським суспільством. Розроблено структурно-логічну модель функціонування цифрової платформи врегулювання соціальних конфліктів, яка охоплює етапи виявлення сигналів, діагностики, медіації, ухвалення рішень, моніторингу та навчання. Доведено, що використання цифрових технологій і аналітичних інструментів у публічному управлінні дозволяє підвищити ефективність регіональної політики, мінімізувати ризики ескалації конфліктів та зміцнити соціальну згуртованість територіальних громад.
Авторське право (c) 2025 Вероніка ХУДОЛЕЙ, Роман ЯНКОВОЙ, Костянтин МАШНЕНКОВ, Ростислав ТУЛЬЧИНСЬКИЙ (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
КОНЦЕПТУАЛЬНІ ПІДХОДИ ДО ФОРМУВАННЯ ІННОВАЦІЙНОЇ МОДЕЛІ РОЗВИТКУ АГРАРНИХ ПІДПРИЄМСТВ В УМОВАХ СТАЛОСТІ
У статті розглянуто концептуальні підходи до формування інноваційної моделі розвитку аграрних підприємств в умовах посилення глобальних трансформацій, цифровізації та кліматичних викликів. Обґрунтовано актуальність переходу аграрного сектору України до моделі сталого розвитку, що поєднує економічну ефективність, соціальну відповідальність та екологічну збалансованість. Визначено ключові проблеми галузі, серед яких деградація ґрунтів, нестабільність ринків, обмеженість ресурсів, зростання вимог до екологічності виробництва та недостатній рівень розвитку інноваційної інфраструктури. Запропоновано інтегровану науково-практичну модель інноваційного розвитку аграрних підприємств, яка ґрунтується на поєднанні системного, екосистемного, механізмового та модельного підходів. Розкрито зміст ключових компонентів моделі — технологічного, організаційного, економічного, соціального та екологічного — та охарактеризовано їх вплив на довгострокову стійкість підприємств. Показано роль організаційно-економічного механізму, що забезпечує узгодженість між стратегічними цілями сталого розвитку, ресурсним потенціалом та управлінськими рішеннями. Особливу увагу приділено значенню цифровізації, розвитку людського капіталу, формуванню інноваційної культури, взаємодії науки, бізнесу та держави, а також інтеграції українських аграрних підприємств до європейського економічного простору відповідно до вимог Green Deal. Доведено, що впровадження запропонованої моделі сприяє підвищенню інноваційної активності, конкурентоспроможності та екологічної стійкості аграрних підприємств, створюючи передумови для їхнього довготривалого збалансованого розвитку та зміцнення продовольчої безпеки країни.
Авторське право (c) 2025 Олександр САДОВНИК, Олександр ВОСТРЯКОВ, Олексій СКІЧКО (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
МЕХАНІЗМ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ЕКОНОМІЧНОЇ БЕЗПЕКИ ПРОМИСЛОВИХ ПІДПРИЄМСТВ НА ОСНОВІ МАРКЕТИНГОВИХ ІННОВАЦІЙ
У статті обґрунтовано теоретичні засади та представлено наукову модель механізму забезпечення економічної безпеки промислових підприємств на основі маркетингових інновацій. Показано, що маркетингові інновації в умовах цифрової трансформації набувають статусу системоутворюючого чинника, який інтегрує інформаційні, стратегічні та поведінкові компоненти управління та забезпечує стійкість підприємства в середовищі підвищеної невизначеності. Визначено структурні елементи механізму, включаючи суб’єкти, об’єкти, принципи, інструменти, ресурси та рівні функціонування, а також логіку їх взаємодії у межах технологічно-цифрової, стратегічно-управлінської та поведінково-клієнтської компонент. Запропонована модель демонструє, що маркетингові інновації формують нову управлінську логіку економічної безпеки, спрямовану на мінімізацію поведінкових, інформаційних, ринкових і репутаційних ризиків, посилення адаптивності підприємства та зміцнення його конкурентних позицій. Практичне значення результатів полягає у можливості використання механізму для підвищення стійкості бізнес-моделі, оптимізації управлінських рішень і формування довготривалих відносин зі споживачами та стейкхолдерами. Перспективи подальших досліджень пов’язані з розширенням методичного інструментарію оцінювання впливу маркетингових інновацій на економічну безпеку та розробленням галузевих модифікацій механізму.
стратегічне управління інноваційним розвитком
механізм забезпечення економічної безпеки
Авторське право (c) 2025 Вадим ЗАКУСИЛО, Наталія ГАВЛОВСЬКА (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
СТРАТЕГІЧНІ ПІДХОДИ ДО ПОБУДОВИ СИСТЕМИ ВИНАГОРОДИ ПЕРСОНАЛУ В КОНТЕКСТІ ТРАНСФОРМАЦІЇ КАДРОВОЇ ПОЛІТИКИ
У статті досліджено стратегічні підходи до формування ефективної системи винагородження персоналу в умовах трансформації HR-політики підприємства. Розкрито значення системи стимулювання як інструменту підвищення мотивації та продуктивності працівників, а також як складової довгострокової кадрової стратегії. Проаналізовано сучасні тенденції та виклики в управлінні персоналом, зумовлені діджиталізацією, зміною трудових цінностей та зростаючою конкуренцією за таланти. Обґрунтовано необхідність переходу від традиційних підходів до гнучких, персоналізованих систем винагород, що поєднують матеріальні та нематеріальні стимули. Запропоновано практичні рекомендації щодо розробки стратегії винагородження з урахуванням специфіки підприємства, організаційної культури та стратегічних цілей розвитку.
Авторське право (c) 2025 Марія ЗЕЛЕНА , Леся ВОЛЯНСЬКА-САВЧУК, Іван ПОВХ (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ОРГАНІЗАЦІЙНО-ЕКОНОМІЧНІ АСПЕКТИ ІНФОРМАЦІЙНО-АНАЛІТИЧНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ БЕЗПЕКИ ТОРГОВЕЛЬНИХ ПІДПРИЄМСТВ: СТРАТЕГІЧНИЙ ПІДХІД
У статті розглядаються теоретичні та прикладні аспекти забезпечення інформаційно-аналітичного забезпечення безпеки торговельних підприємств в сучасних умовах. Розроблено структурно-логічний підхід до інформаційно-аналітичного забезпечення безпеки торговельних підприємств. Також обгрунтовано умови, які необхідно враховувати при побудові системи інформаційно-аналітичного забезпечення торговельних підприємств. На основі чого запропоновано механізм інформаційно-аналітичної безпеки торговельних підприємств та запропоновано заходи для зміцнення. Також ідентифіковано розрахунок економічної ефективності від впровадження інформаційно-аналітичної системи безпеки торговельних підприємств.
інформаційно-аналітичне забезпечення безпеки
Авторське право (c) 2025 Віктор ВІВЧАР (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
КОНЦЕПЦІЯ РОЗВИТКУ АПК УКРАЇНИ НА ЗАСАДАХ «ЗЕЛЕНОЇ» ЕКОНОМІКИ
Стаття присвячена дослідженню концептуальних основ розвитку агропромислового комплексу України на засадах «зеленої» економіки як інтегративної моделі, здатної забезпечити стале функціонування сектору в умовах кліматичних змін, ресурсного виснаження та геополітичних викликів. Досліджено популярність концепцій «зеленої», циркулярної та біоекономіки у пошукових запитах та наукових працях; не дивлячись на переважання циркулярної економіки, інтерес до «зеленої» економіки за останні роки зріс найбільше. Здійснено порівняння трьох взаємопов’язаних моделей – «зеленої», циркулярної та біоекономіки – з метою виокремлення їхніх ключових принципів, інструментів реалізації, сфер впливу та ролі в аграрному секторі. Обґрунтовано, що «зелена» економіка, як стратегічна парадигма, поєднує екологічну збалансованість, економічну ефективність та соціальну інклюзію, створюючи базу для модернізації АПК відповідно до європейських стандартів, зокрема, відповідно до Європейського зеленого курсу. Виявлено, що «зелена» економіка є найбільш універсальною моделлю, оскільки поєднує підходи до ефективного використання ресурсів (у т.ч. вторинного) і впровадження біотехнологічних інновацій. Запропоновано Концепцію розвитку АПК України на засадах «зеленої» економіки, яка передбачає впровадження точного землеробства, біоенергетичних технологій, безвідходних виробничих процесів, «зелених» фінансових інструментів, цифрового агроменеджменту та соціальної орієнтації розвитку сільських територій. Визначено очікувані результати реалізації Концепції – скорочення викидів парникових газів, підвищення частки відновлюваної енергії, формування екологічно відповідального агробізнесу та створення нових робочих місць. Акцентовано на необхідності державної підтримки, інституційного забезпечення та залучення інвестицій як передумов успішного переходу до «зеленого» АПК.
Авторське право (c) 2025 Діна ТОКАРЧУК (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
МЕТОДИЧНІ ЗАСАДИ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ІННОВАЦІЙНОГО РОЗВИТКУ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ВИРОБНИЦТВА
У статті обґрунтовано ключові методичні підходи до забезпечення інноваційного розвитку сільськогосподарського виробництва з урахуванням необхідності вирішення численних складних завдань для вітчизняного агросектора в сучасних умовах постійного зростання ринкових викликів та економічної нестабільності. Проаналізовано системний, процесний, функціональний, проєктний, підхід нечіткої логіки та комплексно-аналітичний підходи, кожен із яких характеризується методичною специфікою, перевагами та обмеженнями. Встановлено, що системний підхід дозволяє розглядати сільськогосподарське виробництво як цілісну систему, у якій узгоджуються технологічні, організаційні, фінансові, екологічні, кадрові та інші підсистеми, що підвищує ефективність впровадження інноваційних розробок. Процесний підхід спрямований на оптимізацію інноваційних процесів від генерації бізнес-ідеї до реалізації технологій, де значна увага надається забезпеченню прозорості та контролю новітніх впроваджень. Функціональний підхід фокусує увагу на ключових сферах сільськогосподарського виробництва, дозволяючи оцінювати вплив інноваційних технологій на ефективність ресурсного забезпечення агропідприємств. Проєктний підхід забезпечує структуровану реалізацію інновацій у вигляді бізнес-проєктів із визначеними цілями, бюджетами та показниками ефективності. Підхід нечіткої логіки є ефективним для прийняття інноваційноорієнтованих рішень в умовах невизначеності, враховуючи погодні, ринкові та інші фактори, а комплексно-аналітичний підхід інтегрує системний, функціональний і процесний аналіз для прогнозування ефективності та вибору засобів впровадження новітніх розробок у агропромисловому комплексі. Наведені методичні підходи взаємодоповнюють один одного, що дозволяє агропідприємствам адаптувати високотехнологічні інноваційні рішення до конкретних бізнес-операцій, оптимізувати використання ресурсів та підвищувати ефективність виробництва нових видів сільськогосподарської продукції.
Авторське право (c) 2025 Мирослав КОЗАК, Володимир МАМЧУР (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ОЦІНКА ЕФЕКТИВНОСТІ ІНТЕГРОВАНИХ МАРКЕТИНГОВИХ КОМУНІКАЦІЙ В ЕЛЕКТРОННОМУ БІЗНЕСІ ВЕТЕРИНАРНИХ ПРЕПАРАТІВ
У статті проаналізовано трансформацію ринку ветеринарних препаратів України в умовах цифровізації, спричиненої пандемією та воєнним станом. Досліджено адаптацію B2B і B2C сегментів до e-commerce, зокрема зростання ролі онлайн-магазинів, маркетплейсів, соціальних мереж, автоматизованих сервісів замовлень і CRM-систем. Особлива увага приділена інтегрованим маркетинговим комунікаціям (ІМК) як основі формування довіри, лояльності та ефективної взаємодії з клієнтами. Розглянуто мультиканальні стратегії, поєднання онлайн- та офлайн-інструментів, важливість персоналізації комунікацій, контент-стратегії, оцінку ефективності ІМК за економічними, поведінковими та життєвими показниками клієнта. Робота підкреслює необхідність комплексного підходу до просування ветеринарних товарів через цифрові канали для забезпечення конкурентоспроможності в нових ринкових умовах.
Авторське право (c) 2025 Сергій ЛИСЯНСЬКИЙ (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
РЕАЛІЗАЦІЯ ЕКСПОРТНОГО ПОТЕНЦІАЛУ ЗЕРНОВОГО СЕКТОРУ УКРАЇНИ В УМОВАХ ГЛОБАЛЬНИХ ВИКЛИКІВ: СТРАТЕГІЧНІ ОРІЄНТИРИ ТА ІНСТИТУЦІЙНІ МЕХАНІЗМИ
У статті досліджено реалізацію експортного потенціалу зернового сектору України в умовах глобальних викликів та повномасштабної війни. Обґрунтовано роль України як одного з провідних експортерів пшениці, кукурудзи та ячменю у забезпеченні продовольчої безпеки країн Азії, Африки, ЄС та Близького Сходу. Проаналізовано динаміку виробництва та експорту зернових у 2019–2024 маркетингових роках, структурні зрушення в експорті, зокрема зростання частки кукурудзи та олійних культур, а також зміни географії поставок унаслідок блокади морських портів, руйнування інфраструктури та логістичних обмежень. Розкрито вплив міжнародних ініціатив («Чорноморська зернова ініціатива», «Шляхи солідарності», альтернативні морські та дунайські маршрути) на часткову стабілізацію експортних потоків. Теоретичною основою дослідження є інституційна економіка та концепція глобальних ланцюгів створення вартості, що дозволяє інтерпретувати експортний потенціал як результат взаємодії державної політики, ринкових стимулів та інфраструктурного розвитку. Сформульовано стратегічні орієнтири нарощування експортного потенціалу: інфраструктурна модернізація, диверсифікація логістичних маршрутів, розвиток глибокої переробки та розширення експорту продукції з доданою вартістю, посилення інструментів управління ризиками (страхування, хеджування, аграрні розписки). Запропоновано напрями інституційних реформ, спрямовані на підвищення прозорості регуляторного середовища, підтримку агровиробників і експортерів, активізацію міжнародної координації. Зроблено висновок, що комплексна логістична, інвестиційна та регуляторна політика є ключовою умовою відновлення та довгострокового зміцнення позицій України на світовому ринку зернових.
Авторське право (c) 2025 Наталія ТАТАРЕНКО, Інна НАБОК (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
СИСТЕМНИЙ ПІДХІД ДО ОЦІНЮВАННЯ ТА ФОРМАЛІЗАЦІЇ СТРАТЕГІЧНИХ АЛЬТЕРНАТИВ ІННОВАЦІЙНОГО РОЗВИТКУ МОЛОЧНОГО ВИРОБНИЦТВА
У статті досліджується системний підхід до оцінювання та формалізації стратегічних альтернатив інноваційного розвитку підприємств молочного виробництва. Обґрунтовується актуальність проблематики у зв’язку з посиленням глобалізаційних процесів, зростанням вимог до якості та безпечності продукції, а також із цифровізацією агропромислового комплексу (АПК). Визначено, що сучасне молочне виробництво функціонує в умовах інтенсивної конкуренції, високих цін на ресурси, кліматичних ризиків і динамічних змін споживчих преференцій, що вимагає від підприємств використання комплексних підходів до стратегічного управління. Розкрито сутність системного підходу, який поєднує економічні, організаційні, технологічні та екологічні аспекти управління інноваційними процесами, виходячи за межі локальних або суто технічних модернізацій. Особливу увагу приділено формалізації стратегічних альтернатив, яка базується на використанні методів стратегічного аналізу, цифрових інструментів обробки даних та моделей прогнозування. Запропоновано концепцію «дорожньої карти» інноваційного розвитку молочного виробництва, що включає етапи: діагностику вихідного стану підприємства, ідентифікацію сильних та слабких сторін, формування й тестування пілотних проєктів, масштабування успішних практик, вихід на ринки з продуктами з доданою вартістю та організацію системи постійного вдосконалення. Доведено, що такий підхід дозволяє інтегрувати інновації у виробничо-економічні процеси, знижувати ризики невизначеності та підвищувати гнучкість реагування на виклики зовнішнього середовища. Наголошується, що використання системного підходу у поєднанні з інструментами цифрової аналітики (Big Data, моделі прогнозування попиту, штучний інтелект для оптимізації виробничих процесів) створює додаткові можливості для точного оцінювання ефективності альтернативних стратегій, забезпечує зростання економічної результативності та підвищення конкурентоспроможності молочних підприємств. У статті підкреслено, що реалізація системного підходу сприяє формуванню стійкої траєкторії розвитку молочного виробництва України, відповідає принципам сталого розвитку та забезпечує інтеграцію в глобальні агропродовольчі ланцюги.
Авторське право (c) 2025 Максим ВОЛОЩУК, Галина ПРУСОВА (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
СТРАТЕГІЧНІ ПРІОРИТЕТИ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ЕКОНОМІЧНОЇ БЕЗПЕКИ ВІТЧИЗНЯНИХ ПІДПРИЄМСТВ В УМОВАХ ЄВРОІНТЕГРАЦІЇ
Встановлено, що серед зовнішніх викликів та внутрішніх вразливостей, які особливо впливають на сучасне світове економічне середовища, основними є військові ризики, енергетична нестабільність, коливання валютних курсів, порушення логістичних ланцюгів, а також зниження інвестиційної привабливості. У даному контексті пріоритетними завданнями для вітчизняних підприємств залишаються питання щодо формування ефективної системи економічної безпеки, з урахуванням вимог європейських стандартів ведення бізнесу. Доведено, що в сучасних умовах господарювання економічна безпека перестає бути лише питанням захисту від традиційних загроз (рейдерство, шахрайство, корупція та ін.), а стає важливою стратегічною вимогою забезпечення стійкості та конкурентоспроможності підприємств, та має бути переорієнтованою на технологічну безпеку та інновації, фінансову стійкість та прозорість, стійкість ланцюгів постачання та інституційну безпеку. Визначено, що розробка та впровадження стратегічних пріоритетів є критичною для того, щоб вітчизняні підприємства перетворили виклики євроінтеграції на джерело швидкого розвитку, забезпечили свою довгострокову життєздатність, стали надійним елементом європейської економічної системи. Систематизовано основні стратегічні пріоритети, що мають стати базовими орієнтирами під час формування політики економічної безпеки вітчизняних підприємств, серед яких інноваційний розвиток підприємства, диверсифікація ринків збуту, енергетична безпека підприємства, фінансова стійкість і прозорість, цифрова трансформація управління, екологічна безпека та сталий розвиток, а також кадрова безпека та розвиток людського капіталу. Обґрунтовано, що сукупність стратегічних цілей економічного захисту формує систему заходів для зміцнення конкурентоспроможності вітчизняних підприємств та орієнтує їх на інноваційність, відкритість, відповідальність і адаптацію до вимог європейського ринку. Такий підхід, на нашу думку, є запорукою стійкого розвитку та інтеграції до єдиного економічного простору Європейського Союзу.
система економічної безпеки підприємства
Авторське право (c) 2025 Олена РЕВЕНКО, Софія МІНЕНКО, Сергій УВАРОВ (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ІНСТРУМЕНТАРІЙ ДОТРИМАННЯ ПРОДОВОЛЬЧОЇ БЕЗПЕКИ В ФОРМУВАННІ ПРОПОЗИЦІЇ АГРОПРОДОВОЛЬЧОЇ ПРОДУКЦІЇ
У статті досліджено інструментарій забезпечення продовольчої безпеки на етапі формування пропозиції агропродовольчої продукції, акцентуючи увагу на його трансформації в умовах глобальних і воєнних викликів. Обґрунтовано, що в сучасному турбулентному світі продовольча безпека вийшла за межі вузькогалузевої категорії та стала ключовим елементом національної безпеки, що вимагає розробки комплексного, адаптивного та багатокомпонентного інструментарію державного регулювання. Автори систематизували та класифікували інструменти державного впливу за їхнім функціональним призначенням, виділивши чотири ключові групи: економічні, нормативно-правові, інфраструктурні та інституційні. Досліджено взаємозв'язок цих груп, доведено їхній синергетичний ефект, де дієвість одного інструменту (наприклад, субсидій) безпосередньо залежить від наявності та якості іншого (наприклад, інфраструктури зберігання та транспортування). Аналіз показав, що не існує універсального набору інструментів: їхня оптимальна комбінація залежить від зовнішніх умов. За умов стабільного розвитку домінують економічні та ринково-орієнтовані нормативно-правові важелі, тоді як в умовах глибоких криз, як-от повномасштабна війна в Україні, на перший план виходять інфраструктурні та інституційні інструменти. Війна стала "стрес-тестом" для продовольчої системи, виявивши її критичну залежність від експорту сировини та концентрації логістики, що поставило під загрозу всю систему. Основним висновком є необхідність фундаментальної трансформації аграрної політики України. Стратегія повоєнного відновлення має бути спрямована не на просте «відновлення як було», а на побудову нової, більш стійкої моделі з домінуванням глибокої переробки, диверсифікації та децентралізації продовольчих систем. Це вимагає цілеспрямованого застосування інвестиційних, податкових, регуляторних та інфраструктурних інструментів для стимулювання інвестицій у переробну промисловість і розвиток локальних ланцюгів постачання.
Авторське право (c) 2025 Анна ПОДСОХА, Олег КОНОНЕНКО (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
РИЗИКИ ФУНКЦІОНУВАННЯ СИСТЕМИ ЕКОНОМІЧНОЇ БЕЗПЕКИ ПІДПРИЄМСТВА У ВОЄННИЙ ПЕРІОД
Стаття присвячена комплексному дослідженню ризиків функціонування системи економічної безпеки підприємств України в умовах воєнного стану. Розкрито трансформацію економічного простору країни під впливом повномасштабної війни, що спричинила глибокі структурні зміни у фінансовій, кадровій, логістичній та виробничій сферах діяльності підприємств. Обґрунтовано, що економічна безпека у воєнний період набуває нового змісту, адже визначає не лише рівень фінансової стійкості, але й здатність підприємства підтримувати життєздатність, адаптивність та відновлюваність у середовищі з високим рівнем невизначеності та деструктивних впливів. На основі аналізу наукових джерел, офіційної статистики, звітів міжнародних інституцій та емпіричного досвіду українських компаній систематизовано ключові ризики воєнного часу: операційні, фінансові, інформаційно-комунікаційні, правові та стратегічно-репутаційні. Операційні ризики пов’язані з руйнуванням інфраструктури, порушенням ланцюгів постачання, релокацією виробництв і дефіцитом кваліфікованої робочої сили. Фінансові ризики проявляються у стрімкому зростанні витрат, скороченні доходів, інфляційних та валютних коливаннях, обмеженому доступі до кредитних і інвестиційних ресурсів. Інформаційні загрози включають кібератаки, витік даних, збої в комунікаційних системах, що ускладнює взаємодію підприємств із партнерами та клієнтами. Правові ризики зумовлені частими змінами регуляторного середовища, невизначеністю правозастосування, ризиком реквізиції або втрати активів. Стратегічні ризики виявляються у зниженні інвестиційної привабливості, втраті ринкових позицій і неможливості реалізації довгострокових проєктів розвитку. Запропоновано систематизацію ризиків та обґрунтовано потребу впровадження адаптивної, проактивної моделі управління економічною безпекою, яка забезпечує стійкість, безперервність діяльності та формує основу для повоєнного відновлення й модернізації підприємств. Практичне значення дослідження полягає у можливості використання запропонованих підходів при формуванні стратегій ризик-менеджменту, вдосконаленні систем моніторингу та підвищенні рівня економічної стійкості українських підприємств.
ефективність функціонування підприємства
Авторське право (c) 2025 Вікторія ЛУГОВА, Катерина ДЕМЧЕНКО, Лариса ІВАНЧЕНКОВА, Олександ ТКАЧУК, Володимир ЛАГОДІЄНКО (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
МІСЦЕ І РОЛЬ СОЦІАЛЬНОГО ЖИТЛА НА РИНКУ ЖИТЛОВОЇ НЕРУХОМОСТІ
У статті досліджено роль і значення соціального житла на сучасному ринку житла України. Визначено ключові особливості ринку житлової нерухомості. Проаналізовано основні цінові тенденції на житловому ринку. Визначені кількісні і якісні тренди, які йому притаманні на даному етапі розвитку. Досліджено обсяг попиту та динаміка купівлі (продажу) об’єктів житлової нерухомості у воєнний час. Окреслена роль соціального житла на житловому ринку. Визначено, що значення соціального житла проявляється як спосіб забезпечення доступності та стабільності житла для значної частини населення країни. Визначені ключові ознаки соціального житла як стабілізатора ринку житлової нерухомості.
Авторське право (c) 2025 Ірина КРЮКОВА, Олексій ГАГАРІНОВ, Борис ЯЗЛЮК, Володимир ЦЮПАК, Наталія ДУДЯК (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ФОРМУВАННЯ СПОЖИВЧОЇ ЛОЯЛЬНОСТІ У ЦИФРОВОМУ МАРКЕТИНГУ ПІДПРИЄМСТВА: ПОВЕДІНКОВО-ЕКОНОМІЧНИЙ ПІДХІД
Сучасні підприємства та їхні клієнти дедалі активніше інтегрують цифрові технології в усі сфери своєї діяльності, що не лише створює нові можливості для оптимізації взаємодії та розвитку бізнесу, але й стимулює інноваційний потенціал. Метою дослідження є визначення особливостей формування споживчої лояльності у цифровому маркетингу підприємства в контексті поведінкового та економічного підходів в сучасних умовах. Зважаючи на стрімку поширеність цифрових інструментів у маркетингу, з практичної точки зору виокремлено сучасні виклики та тенденції, які проявляються у процесах забезпечення лояльності споживачів. З’ясовано, що традиційно проблема лояльності клієнтів розглядається як інструмент екстенсивного зростання, спрямованого на розширення клієнтської бази шляхом залучення нових покупців або замовників. Приділено увагу порівняльному аналізу української та закордонної практики формування споживчої лояльності у цифровому маркетингу підприємств. З’ясовано, що українська практика формування споживчої лояльності у цифровому маркетингу переважно орієнтована на оперативне стимулювання попиту та емоційний контакт зі споживачем. В якості спільної риси виокремлено активне використання цифрових каналів і гейміфікації, проте відмінність полягає у масштабності та глибині впровадження. Доведено, що підхід до лояльності клієнтів може базуватися на двох основних стратегіях підприємства: розширення (маркетингове управління лояльністю, сфокусоване на задоволенні очікувань потенційних клієнтів) та утримання (маркетингову підтримку лояльності існуючих клієнтів, спрямована на запобігання їхньому відтоку). Також обґрунтовано дієвість та перспективність сучасних підходів до навчання персоналу підприємств, що займається забезпеченням маркетингової діяльності, заснованих на гейміфікації.
Авторське право (c) 2025 Вікторія МІЛЬЧЕВА, Ольга ЄВТУШЕВСЬКА, Юлія АНТОНЮК, Олексій МАТУЗНИЙ, Олександр КОРЯГІН (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ІНВЕСТИЦІЙНА ПОЛІТИКА ДЕРЖАВИ ЯК ІНСТРУМЕНТ ВІДНОВЛЕННЯ ТА РОЗВИТКУ СОЦІАЛЬНОГО ЖИТЛА В УМОВАХ НАЦІОНАЛЬНОЇ БЕЗПЕКИ
У статті досліджено питання інвестиційної політики, спрямованої на соціальне житло, як потужного фактору зміцнення національної безпеки країни. Результати дослідження показують, що забезпечення соціальним житлом в Україні є не просто соціальною ініціативою, або гуманітарним викликом, а стратегічним інструментом для стабілізації соціально-трудових відносин (до речі, і не лише під час війни, а й у післявоєнний період). Житлова безпека має вирішальне значення, оскільки її відсутність перешкоджає працевлаштуванню, демотивує людей до повернення і, відповідно, гальмує ефективне економічне відновлення. Зауважено, що, не зважаючи на значні відмінності у житловій політиці урядів окремих країн-членів ЄС, більшість з них все ж таки мають спільну особливість, яка полягає у прагненні збалансувати соціальний захист із системою мотивації. Основним стимулом є передача соціального житла в оренду, а не у власність, що спонукає орендарів докладати власних зусиль для поліпшення умов проживання і, у свою чергу, дозволяє надати допомогу максимально широкому колу осіб, що належать до числа соціально незахищених верств населення. Визначено, що в умовах військової агресії, міграційних процесів, руйнування інфраструктури (тобто тих, що становлять загрозу національній безпеці), інвестиційна політика держави є критично важливим, стратегічним інструментом щодо забезпечення ефективного відновлення та сталого розвитку фонду соціального житла. Встановлено, що державна інвестиційна політика за таких умов може вважатися ефективною тільки тоді, коли буде переорієнтованою з класичних економічних цілей на досягнення соціальної стабільності та стійкості відносно безпечних регіонів. Доведено, що хоча соціальне житло не має на меті отримання прибутку, воно все ж таки має значний інвестиційний потенціал для економіки та держави в цілому, оскільки створює позитивні зовнішні ефекти та стимулює розвиток суміжних галузей. Обґрунтовано, що інвестиції у соціальне житло, які значно впливають на задоволення базових потреб соціально вразливих груп населення, набувають статусу критичних інвестицій безпекового характеру.
Авторське право (c) 2025 Богдан САМОЙЛЕНКО, Оксана ЛЯШЕНКО, Віталій ЗУБКО, Олена ЛЕБЕДИНСЬКА (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ДОСЛІДЖЕННЯ ЕКОНОМІЧНОЇ ЕФЕКТИВНОСТІ ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ АГРАРНИХ ПІДПРИЄМСТВ: СУЧАСНІ ТЕНДЕНЦІЇ ТА НАПРЯМИ ЇЇ ПІДВИЩЕННЯ
Статтю присвячено оцінці ефективності виробничо-комерційної діяльності аграрних підприємств та обґрунтуванню напрямів її підвищення за сучасних умов роботи. Мета статті полягає в комплексній оцінці ефективності виробничо-комерційної діяльності аграрних підприємств України та обґрунтуванні напрямів її підвищення. Розглянуто засади оцінювання ефективності виробничо-комерційної діяльності аграрних підприємств у контексті трансформаційних змін, що відбуваються в національному сільському господарстві. Проаналізовано випуск продукції рослинництва та тваринництва та визначено домінування рослинницького напряму та поглиблення диспропорцій між окремими видами аграрного виробництва. Виявлено, що валова додана вартість аграрного сектору за досліджуваний період зросла в 2,5 рази, тоді як чиста додана вартість в 2,4 рази, зроблено висновок про нарощення продуктивності та оновлення техніко-технологічної бази підприємств. Сектор тваринництва за аналізований період демонстрував стійку спадну динаміку. Зменшення виробництва молока, яєць, вовни та інших видів тваринницької продукції свідчить про системну кризу у галузі, обумовлену низькою інвестиційною привабливістю, погіршенням ресурсної бази та недостатнім оновленням основних фондів. Дослідження виробництва за категоріями господарств показало, що аграрні підприємства дедалі більше домінують у структурі виробництва Проведене дослідження дозволило виявити напрями зростання ефективності виробничо-комерційної діяльності аграрного сектору: підвищення результативності використання виробничих ресурсів, формування та нарощування доданої вартості, підвищення рентабельності виробництва, посилення фінансової стійкості та інвестиційної спроможності аграрних підприємств, розвиток виробничо-комерційної інтеграції, структурна оптимізація галузевого розвитку в межах підприємства, розвиток людського капіталу та управлінської компетентності, інноваційно-технологічна модернізація. Загалом, ми прийшли до висновку, що ефективність комерційної діяльності визначається здатністю підприємства диверсифікувати ринки збуту, удосконалювати контрактні відносини з трейдерами, оптимізувати логістичні витрати та забезпечувати зростання обсягів реалізації.
Авторське право (c) 2025 Сергій КАЛІНІЧЕНКО (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ДІАГНОСТИКА РОЗВИТКУ ПРОМИСЛОВИХ ПІДПРИЄМСТВ У КОНКУРЕНТНОМУ ЄВРОСЕРЕДОВИЩІ ДІЯЛЬНОСТІ
У статті досліджено поняття економічної діагностики як важливого, дієвого інструменту стратегічного управління підприємством та основи отримання визначених стратегічних планів розвитку. Визначені завдання діагностики промислового підприємства та етапи діагностики рівня його бізнес-потенціалу у конкурентному євросередовищі діяльності. Охарактеризовано послідовність проведення комплексної діагностики внутрішнього бізнес-середовища промислового підприємства, результати якої суттєво впливають на підвищення ефективності управлінських рішень, підвищення конкурентоздатності та розширення внутрішніх і зовнішніх ринків збуту продукції. Розкрито вплив покращення діагностичних процесів на підприємстві, при формуванні інформаційно-аналітичного базису, на удосконалення стратегічного управління підприємством. Досліджено особливості проведення діагностики конкурентоздатності продукції промислових підприємств за споживчими, економічними та маркетинговими параметрами. Деталізовано методи, які використовуються під час проведення діагностики розвитку промислових підприємств за умов посиленого конкурентного бізнес-середовища функціонування. Визначено роль формування системи діагностичних даних (оціночних показників) та засади діагностики виробничого потенціалу промислового підприємства.
Авторське право (c) 2025 Інна ЛЕВИЦЬКА (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
МЕТОДИ ТА ПРОЦЕДУРИ ЗБОРУ АУДИТОРСЬКИХ ДОКАЗІВ: СУТНІСТЬ ТА ОСОБЛИВОСТІ ЗАСТОСУВАННЯ
У статті розглянуто питання необхідності та особливості підбору застосування різноманітних методів та аудиторських процедур під час проведення аудиту фінансової звітності. Наголошується, що різноманітність методів важлива для отримання достатніх та доречних аудиторських доказів. Встановлено, що ефективний підбір методів для проведення аудиту дозволяє виявити невідповідності, викривлення, помилки та випадки шахрайства у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності, що є основою для формування обґрунтованої думки аудитора. В статті розглядаються основні чотири етапи аудиторської перевірки (організаційний, підготовчий, методичний, результативний) та аудиторські роботи, які виконуються на кожному з цих етапів. Розглянуто сутність поняття «метод», представлена дворівнева класифікація методів: загальні (універсальні, неформалізовані) та спеціальні (методи окремих наук). Наведено перелік та характеристику загальних методів, які активно використовуються аудиторами для збору аудиторських доказів (зокрема, спостереження, порівняння, вимірювання, експеримент, аналіз, синтез, узагальнення, бесіда, анкетування). Визначено, що ці емпіричні методи базуються на досвіді аудитора і допомагають підтвердити або спростувати висунуті припущення. Визначено напрями застосування спеціальних методів в аудиторській практиці, до яких відносять аналітичні процедури (фінансовий, функціонально-вартісний аналіз), статистичні методи (наприклад, вибірковий метод) та методи математичного аналізу (для оцінки динаміки показників, оптимізації витрат, розрахунку теперішньої вартості грошових потоків). Встановлено, що вибір та застосування різноманітних загальних та спеціальних методів в аудиті застосовуються для проведення аудиторських процедур з метою отримання аудиторських доказів. Підбір різноманітних методів залежить від досвіду та компетентності аудитора.
Авторське право (c) 2025 Наталія СТОЙКА, Мирослав СТОЙКА, Людмила НОВІЧЕНКО (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
СУЧАСНІ МАРКЕТИНГОВІ ТРЕНДИ ТА ПЕРСПЕКТИВИ РОЗВИТКУ ТУРИСТИЧНОГО ПІДПРИЄМНИЦТВА В УКРАЇНІ
У статті досліджено сучасні маркетингові тренди та перспективи розвитку туристичного підприємництва в Україні під впливом коронавірусної пандемії, а також в умовах військових дій і післявоєнного відновлення. Доведено, що війна суттєво трансформувала маркетингове середовище: змінилися пріоритети споживачів, географія подорожей, види і форми туристичного продукту. Туристичні підприємства були змушені адаптуватися до кризових умов, переорієнтувавши свою діяльність на внутрішній туризм, локальні маршрути, безпечні зони відпочинку, а також на створення партнерських і волонтерських ініціатив. У статті наголошено на зростанні ролі цифрових технологій, соціальних медіа, контент- та інфлюенсер-маркетингу як інструментів підтримки туристичних продуктів і маршрутів у часи невизначеності. Виявлено, що ключовими тенденціями стають соціальна відповідальність підприємницької діяльності, розвиток етичного маркетингу, комунікації, побудовані на емпатії, довірі та автентичності. Особливу увагу приділено становленню військово-історичного, меморіального та культурного туризму як нових напрямів, що сприяють збереженню національної пам’яті та формуванню патріотичного іміджу країни. Зроблено висновок, що стратегічне управління маркетингом у туристичному підприємництві має ґрунтуватися на принципах гнучкості, інноваційності, партнерства і патріотичної орієнтації, що забезпечить сталий розвиток і конкурентоспроможність українського туризму в післявоєнний період.
Авторське право (c) 2025 Світлана КОВАЛЬЧУК (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ОСОБЛИВОСТІ ФУНКЦІОНУВАННЯ СИСТЕМИ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ЕКОНОМІЧНОЇ БЕЗПЕКИ МАШИНОБУДІВНИХ ПІДПРИЄМСТВ: ТЕОРЕТИЧНИЙ БАЗИС ТА ПРАКТИЧНІ ЗАСАДИ
У даній статті представлено сутністно-категоріальний апарат забезпечення економічної безпеки машинобудівних підприємств. Обгрунтовано основні завдання економічної безпеки машинобудівних підприємствах, що дають змогу сформувати високу результативність функціонування даної системи. Ідентифіковано фундаментально-базисні засади економічної безпеки машинобудівних підприємств в контексті імплементації типологічного моделювання системи безпеки як важливого вектора безпекових заходів машинобудівного комплексу країни. Запропоновано методику побудови системи економічної безпеки машинобудівних підприємств із виокремленням відповідних етапів. Описано характеристику стратегії та тактику системи забезпечення економічної безпеки машинобудівних підприємств, що даєть змогу з практичної точки зору забезпечити ефективний розподіл безпекового рівня. На основі чого запропоновано основні орієнтири вирішення проблемних засад пов’язаних з економічною безпекою машинобудівних підприємств в системі зміцнення безпекових заходів.
Авторське право (c) 2025 Назарій МУЖИЛІВСЬКИЙ (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ТЕНДЕНЦІЇ РОЗВИТКУ ТЕМНОГО ТУРИЗМУ В УКРАЇНІ В УМОВАХ РОСІЙСЬКО-УКРАЇНСЬКОЇ ВІЙНИ
У статті проаналізовано сутність, теорії та історію зародження темного туризму зокрема, проведено детальну класифікацію даного виду туризму на його окремі підвиди: туризм катастроф, містичний туризм, танатотуризм та некропольський туризм, що відображають різноманіття мотивацій та об'єктів відвідування. Окремо розглянуто міжнародний досвід темного туризму в умовах війни та у післявоєнний період. Підкреслено важливість популяризації темних турів з метою збереження історичної пам’яті, формулювання національної свідомості та вшанування жертв трагічних подій. Проаналізовано можливості розвитку темного туризму в Україні під час війни та у післявоєнний період, а також оцінює його сучасний стан. Розроблено авторський тур «Поріг невидимого: між пам’яттю і радіацією» та подано практичні рекоменації щодо шляхів вдосконалення використання ресурсів для темного туризму в Україні. Обгрунтовано, що темний туризм в Україні має великий потенціал для розвитку, але для його реалізації необхідно здійснити комплексний підхід, що включатиме етичні, культурні, економічні та соціальні аспекти. Загалом, темний туризм є важливим інструментом в контексті національної самоіндентифікації та культурного відновлення. За результатами досліджень запропоновано низку практичних рекомендацій щодо шляхів вдосконалення використання ресурсів для розвитку темного туризму в умовах війни та у післявоєнний період.
Авторське право (c) 2025 Наталія ПАНЬКІВ, Тетяна ВЕЛИЧКО (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
КОНЦЕПТУАЛЬНІ КОНТЕКСТИ ДЕФІНІЦІЇ ЕКОНОМІЧНОЇ БЕЗПЕКИ ТОРГОВЕЛЬНИХ ПІДПРИЄМСТВ: СИСТЕМНИЙ ТА СТРАТЕГІЧНИЙ ПІДХІД
Метою даної роботи є з’ясування фундаментальних характеристик економічної безпеки торговельних підприємств та побудова основних критеріїв оцінки надійності та ефективності в умовах сучасних викликів. У цій роботі комплексно розглядаються фундаментальні характеристики та важливість економічної безпеки торговельних підприємств. Запропоновано наукове визначення економічної безпеки торговельних підприємств, яке, на відміну від існуючих, визнає превентивні заходи та визначає критерії оцінки надійності та ефективності в сучасних умовах господарювання.
стратегія економічної безпеки торговельних підприємств
ПУБЛІЧНО-ПРИВАТНЕ ПАРТНЕРСТВО ЯК ДРАЙВЕР ПОВОЄННОГО ВІДНОВЛЕННЯ ТУРИСТИЧНОЇ ІНФРАСТРУКТУРИ УКРАЇНИ
Стаття присвячена обґрунтуванню теоретико-методологічних засад та розробці рекомендацій щодо впровадження механізмів публічного-приватного партнерства як ключового інституційно-організаційого механізму для повоєнного відновлення туристичної інфраструктури. Розкрито моделі публічно-приватного партнерства та механізми їх адаптації для повоєнного відновлення туристичної інфраструктури. Підтверджено, що успіх приватно-публічного партнерства у повоєнному відновленні туристичної інфраструктури України критично залежить від здатності держави ефективно перебрати на себе або мінімізувати нетипові для комерційних проєктів ризики, що можливо вирішити за допомого впровадження та використання актуальних механізмів розподілу та мінімізації ризиків). Ці механізми в сукупності забезпечуюють необхідні регуляторні та фінансові гарантії, що є обов’язковою умовою для залучення довгострокових інвестицій у відбудову туристичної інфраструктури.
Авторське право (c) 2025 Юрій КАРПЕНКО (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0